‫נאלצתי לבטל אורח בתוכנית אמש, כי נגמר לנו הזמן.‬
‫זה מסוכן.‬
‫פעם העפתי את ג'קי גליסון. למחרת הוא העיף אותי לירח.‬
‫כן, הייתי שחור וכחול במשך שבוע.‬
‫מזג האוויר החורפי משתלט על אמריקה.‬
‫הכבישים רטובים יותר מריצ'רד ניקסון במהלך עימות טלוויזיוני.‬
‫והבדיחה הכי פחות מעניינת היא...‬
‫מישהו מוכן להגיד ל"שירלס" שכן, אני עדיין אוהב אותן מחר?‬
‫הלהקה מחכה חצי פעימה אחרי המונולוג.‬
‫הם חייבים להיכנס מהר יותר כדי שלא איתקע סתם.‬
‫אני כל הזמן אומר שהם צריכים להיכנס מוקדם יותר. אדבר עם טוני.‬
‫הכתב של טדי הולך וקטן, או שהראייה שלי מחמירה?‬
‫הכתב שלו הולך וקטן. בהרבה. שמתי לב גם לזה. אדבר עם טדי.‬
‫הבדיחה על קרואק, למה לא צחקו יותר?‬
- ‫- רבים לא יודעים מי הוא. - הוא סופר רבי-מכר, מה הקטע?‬
‫אני יודע מי הוא.‬
‫חייבים להפסיק עם האזכורים המיושנים.‬
‫יפה אמרת, גורדי.‬
- ‫- נתראה ב"טוטס"? - אני חייב להגיע הביתה. האישה חולה.‬
- ‫- היא הייתה בסדר כשהלכתי מוקדם יותר. - מחוכם.‬
‫טאלי טועה. גורדון דחה את בדיחת בית היתומים.‬
- ‫- מצטער, סס. - עדיין יותר בדיחות ממך.‬
- ‫- זו לא תחרות. - מובן שכן.‬
- ‫- את יודעת מה זה אומר. - למייזל יש אפס בדיחות מתוך 30.‬
- ‫- שברת את השיא. - כן.‬
- ‫- שוב תודה, מידג'. - שוב לא הצלחת להכניס בדיחה?‬
‫לא, אבל אני יודעת מי זה ג'ק קרואק.‬
‫מי?‬
‫גברת מייזל המופלאה‬
‫ישראל, 1984‬
‫יופי של יבול היום.‬
‫אלוהים הביט למטה וחייך.‬
‫אית'ן!‬
‫אית'ן, תן לי להסתכל עליך.‬
‫אימא, את יודעת שיש כאן שדה תעופה.‬
- ‫- זה כמעט במצרים. כל כך רחוק. - אית'ן!‬
‫הכול בסדר! זו רק אימא שלי! היא באה לבקר מניו יורק.‬
‫הם מתנהגים כאילו הם מעולם לא ראו אימא יהודייה.‬
‫אנחנו בישראל, אימא.‬
‫מסוק שמופיע פתאום מלחיץ אנשים.‬
‫מי יפלוש לשדה חסה?‬
‫אנטישמים מודעים לבריאות שרוצים סלט?‬
- ‫- הוא פשוט מחכה לך? - הוא בסדר גמור. יש לו ספר.‬
‫וכשהגזרים הלבנים התחילו לצמוח, היינו המומים.‬
‫אתה חושב שזרעת חזרת, ואז יוצא גזר לבן.‬
‫נסתרות הן דרכי האל.‬
- ‫- למעשה, התבלבלנו בין החבילות. - טוב, לא השתנית לגמרי.‬
‫אז איך בלימודים? אתה כבר רב?‬
- ‫- עדיין לא. - אתה ב"בית ספר לרב" כבר שנים.‬
- ‫- לא קוראים לזה "בית ספר לרב". - לא הלכת לקולג'.‬
‫לוקח יותר זמן ללמוד להיות רב מלהיות עורך דין?‬
- ‫- כן. - כן.‬
‫קיבלתי תשובה.‬
‫אני שולחת מכונית לאסוף אותך ב-18:30 בדיוק. קיבלת את החליפה ששלחתי?‬
- ‫- קיבלתי, אבל... - אל תעשה לי חיים קשים.‬
‫לא בכל ערב הפדרציה של המגבית היהודית המאוחדת מכבדת את אימא שלך,‬
‫ואני צריכה שהבן שלי ייראה טוב.‬
‫תקפיד להתגלח ולהתרחץ. פעמיים. חלק מזה נראה קבוע.‬
‫אני עובד בשדות. יש כבוד בעבודה.‬
‫אולי בעבודה שלך. העבודה שלי כוללת חדר של אנשים שבוהים ב"חלקת הכרוב" שלי.‬
‫רואה? הקפדתי להישאר בתחום שלך.‬
- ‫- למה את אומרת דברים כאלה? - טוב שאתה לא מזמין את ה"קופה".‬
‫יש לי קצת חדשות. חוה!‬
‫אימא, אני רוצה שתכירי את...‬
- ‫- תן לי לנחש. חוה? - אנחנו מתחתנים.‬
- ‫- אלה "קצת חדשות"? - נעים להכיר אותך, גברת מייזל.‬
‫סליחה, אמרת שאתם מתחתנים?‬
- ‫- כן, אחרי הקציר. - אין לי מושג מתי זה.‬
‫אני מבינה שנישואין אינם נושא שמח בשבילך.‬
- ‫- אית'ן סיפר לי על הגירושים שלך. - אילו מהם?‬
‫לא להרגיש כאב זה לא להיות אנושי.‬
‫זה היה יפהפה, אני מניחה.‬
‫אז, חוה, ההורים שלך גם קיבוצניקים?‬
‫לא, נולדתי בתל אביב, אבל עברנו למינסוטה‬
‫כשאבי היה ראש מחלקת כירורגיה במרפאת מאיו.‬
‫חזרתי כדי להתגייס לצבא. לא ראיתי הרבה קרבות,‬
‫אבל שברתי את הרגל בארבעה מקומות כשהמצנח שלי נפתח מאוחר.‬
‫הופרדתי מהמחלקה שלי, אז קיבעתי אותה בעצמי וישנתי על עץ.‬
- ‫- עדיין מקניטים אותי על זה. - לעולם לא ישכחו לך את זה.‬
‫בסדר, אני צריכה ללכת. אית'ן, תלווה את אימא למסוק שלה?‬
‫תהיה נאמן לה, או שהיא תקרע את הביצים שלך ותשתול אותן ליד הבצל.‬
‫אני אהיה נאמן לה לחלוטין. תמיד.‬
‫בסדר. אני אראה אותך בשעה 18:30 בדיוק. תלבש את החליפה.‬
‫חבל שלא אמרת לי שיש לך ארוסה.‬
‫מצטער.‬
- ‫- אני לא מחבבת אותה. - טוב, היא אימא שלי.‬
‫זה מגוחך. הוא ילד קטן.‬
‫אומרים לילד מה לעשות. לא עובדים עליו.‬
‫זה מה שהפסיכולוג בבית הספר אמר לנו לעשות.‬
‫תעשה מזה משחק. בכל לילה הוא ישן שני מטרים קרוב יותר לחדרו‬
‫עד שבסוף הוא מגיע למיטה שלו ומנצח.‬
- ‫- שם. - אנחנו צריכים להעביר אותו לבית ספר חדש.‬
- ‫- כל בית ספר יחשוב שאנחנו הורים גרועים. - למה?‬
‫אנחנו גרושים. אני קומיקאית. הייתי בכלא. יש לך מועדון לילה.‬
‫אנחנו גורמים לבננו לישון במסדרון, ולפתע אנחנו אוזי והארייט?‬
- ‫- יש לך רעיון יותר טוב? - תגידי לו לישון במיטה שלו.‬
‫לא חשבתי על זה. אין פלא שגברים מנהלים את העולם.‬
‫שם.‬
‫היינו צריכים לתת לאית'ן לדבר איתו.‬
‫עם הפסיכולוג של בית הספר? אין מצב.‬
‫אני לא רוצה שאיזה נוכל יתעסק עם המוח של הבן שלי.‬
‫אחרי חמש דקות הוא יחשוב שהמשפחה שלו מטורפת.‬
- ‫- שמעתם את זה? - מה, אימא?‬
‫אני פשוט... כלום. מי רוצה תה?‬
‫הליכה לטיפול מעידה על חולשה.‬
‫דעתך כבר הוצגה באופן חד משמעי.‬
‫אל תדברי על זה במופע שלך.‬
- ‫- למה אתה כל כך עצבני? - שם.‬
‫זה בגלל מויש ושירלי?‬
‫את מתכוונת לכוח הבלתי ניתן לעצירה והאובייקט הבלתי ניתן להזזה?‬
‫הם משגעים אותי.‬
‫הם מתעקשים להישאר בבית הזה, אבל לא מדברים.‬
‫אז הכול עובר דרכי.‬
‫כל הבוקר ניהלתי מו"מ על הטמפרטורה בזמן שהם ישנים. 18 או 19 מעלות.‬
‫שעה וחצי על הבדל של מעלה אחת.‬
‫שמעתם את זה? זו הייתה חבטה או מכה.‬
- ‫- זו הייתה הדלת הראשית, רוז. - אבל מי נכנס דרכה?‬
‫זה אתה, אייב.‬
‫מה אתם עושים שם?‬
- ‫- נפגשנו עם בית הספר של אית'ן... - אני אפילו לא יכול להעמיד פנים שאכפת לי.‬
‫אבא... זאת רק אני, אימא.‬
- ‫- קרה משהו, אבא? - אייתי לא נכון את השם של קרול צ'אנינג.‬
- ‫- איך איית אותו? - לא נכון! האם זה משנה?‬
‫עשיתי את זה, והעיתון הוציא תיקון.‬
- ‫- תיקון שכולם יוכלו לקרוא. - מישהו קורא תיקונים בכלל?‬
‫מובן שכן! אני מתחיל כל עיתון בקריאת התיקונים.‬
‫ככה יודעים מי האידיוטים.‬
‫ועד עכשיו, הייתי האדם היחיד ב"וויס"‬
‫שמעולם לא תוקן בדפוס.‬
‫עכשיו גם אני אידיוט.‬
‫אולי הם ייתנו לך לשבת בשולחן שלהם בארוחת הצהריים.‬
‫תסתכלי על זה.‬
‫"ביום שני שמה של קרול צ'אנינג אוית בטעות כ'צ'אננינג', ב-נ' נוספת".‬
‫אני כבר מסומן. אני הסטר פרין. נ' אחת בפרין, דרך אגב.‬
‫אני פשוט לא זוכר את הפעם האחרונה שעשיתי טעות כזאת.‬
‫בחייך.‬
‫לא במשך 25 שנה בקולומביה, לא בתיכון, בבית ספר יסודי...‬
‫יכול להיות שהבנתי משהו לא בסדר בגן הילדים,‬
‫אבל אין רשומות קיימות של התקופה שלי שם. בדקתי.‬
‫אתם גרושים. מה אתה עושה כאן?‬
- ‫- הפסיכולוג בבית הספר של אית'ן... - אמרתי לך, לא אכפת לי!‬
‫בטוח שמעתם את זה הפעם. זה היה אקדח שנדרך או חרב שנשלפה.‬
‫הטחתי את העיתון בשולחן.‬
‫אתה... אתה מנסה לשגע אותי, אייב וייסמן?‬
‫כן, אין סיכוי שאני לא כוללת את זה במופע שלי.‬
‫הילד הלך לגן חובה פעמיים. הוא נכשל בצביעה באצבעות.‬
- ‫- משהו שהוא לא צביעה באצבעות. - הוא נכשל בלחלוק.‬
- ‫- הוא נכשל בחטיף. - אנחנו נותנים לו אחד בכל ערב, לכו על זה.‬
- ‫- איך מאייתים אוריינטציה? - אתה בפיגור של שתי בדיחות?‬
‫יש לי שכל חריף.‬
- ‫- וישבן כמו קערת ספגטי. - תראו מי שמדבר.‬
‫די, אנחנו צריכים עוד אחד. ריכוז. אנחנו צריכים משהו, כל דבר.‬
‫טוב...‬
- ‫- לא חשוב. - בואי נשמע את זה.‬
- ‫- כל מחשבה היא רכושה של המופע. - אל תתנגדי.‬
‫בסדר, טוב...‬
‫מל בלאנק, קולו של באגס באני, היה מעורב בתאונת דרכים.‬
‫הוא מחלים, אבל הרשויות עדיין חוקרות את קולו של אלמר פאד.‬
- ‫- אהבתי. - גם אני. גורדון יאהב. תכניס אותה.‬
‫להכניס? כשאתה אומר "להכניס", אתה מתכוון להכניס? שתוק, מל.‬
‫כן, היא הייתה טובה. היא נכנסת.‬
- ‫- רק צריך לעבור את האיש למעלה. - הנה הוא בא.‬
- ‫- יש פה ריח של תחת של פיל. - טרודי, את מוכנה?‬
‫תני לי.‬
‫בסדר.‬
- ‫- עבודה טובה, חבר'ה. - עוד ניצחון דחוק.‬
‫אנחנו הטובים ביותר בעסק.‬
- ‫- נצא להפסקה. - אימא שלי התקשרה אליי שלוש פעמים.‬
- ‫- את שרה? - את יודעת שאני שרה.‬
- ‫- מתי שמעתי אותך שרה? - במחזות בית הספר.‬
‫את לא זוכרת שעשיתי את "קרון הלהקה" בתיכון?‬
‫אני זוכרת ששכבת עם הלהקה, אבל לא ששרת.‬
‫את תמיד מקטינה את החלומות שלי.‬
‫את עקבית מאוד.‬
‫אחת הסיבות שאני במצב הנוראי הזה היא שאני לא מקבלת עזרה ממך או מאף אחד.‬
‫אני אנסה למצוא לך משהו, אני מבטיחה.‬
‫אל תפרי את ההבטחה הזו. מאז שסקינט מת אני מרגישה פגיעה.‬
‫רגע, סקינט מת? בעלך, הגיס שלי.‬
- ‫- כן, בשבוע שעבר. - ולא סיפרת לי?‬
- ‫- זה היה בנסיבות טבעיות, אין מה לספר. - אני אתקשר אליך מאוחר יותר.‬
‫סוזי, תעזרי לי, ההדפס הפרחוני הזה עמוס מדי?‬
‫העיצוב הוא עסק של דינה. היא זו שאכפת לה.‬
- ‫- תודה לך. סוזי מאירסון ושות'. - היי, מידג'. היא כאן.‬
- ‫- מה קורה? - בדיחה שלי התקבלה.‬
- ‫- סוף סוף. - לקח לי ארבעה שבועות לקלוט את הפרינציפ.‬
‫לא, לקח להם ארבעה שבועות להבין שהזין שלהם לא ייפול אם יכניסו בדיחה של אישה.‬
‫תצפי הערב. גם דינה.‬
‫אני אטפל בזה, מרים. אני חייבת לסיים. אימא שלך בדיוק נכנסה.‬
- ‫- מצחיק מאוד. להתראות. - ביי.‬
- ‫- רוז. - ניסיתי להתקשר. לא הצלחתי לתפוס אותך.‬
‫העסק שלי מתרומם. זה משרד מקצועי ועסוק עכשיו.‬
‫אני אלך לעזאזל? לך לעזאזל, אתה והחמור שרכבת עליו,‬
‫ושתלך לעזאזל גם אחותו של החמור!‬
‫תיכנסי. שבי.‬
‫אז, מה קורה?‬
‫סוזי, את האדם הכי כעוס שאני מכירה.‬
- ‫- בסדר. - ואת מתרועעת עם אנשים כעוסים.‬
‫את תמיד מקרינה אנרגיה מפחידה ואיומה.‬
- ‫- לאן את חותרת? - את יכולה לעזור לי להשיג אקדח?‬
- ‫- מה? - לא משהו מוגזם ולא כבד מדי.‬
‫הוא צריך להתאים לתיק שלי ולהישלף מהר.‬
‫את ימנית או שמאלית, מותק?‬
‫רוז, למה לכל הרוחות את צריכה אקדח?‬
‫עצבנתי כמה אנשים עם עסק השידוכים שלי,‬
‫פלשתי לשטח של אנשים לא מאוד נחמדים.‬
‫אז את הולכת לירות בהן, בנשים הזקנות האלה?‬
‫לא, לא לירות. רק לשלוף. לנופף בו קצת.‬
‫גם הצלפת אקדח יכולה להיות יעילה. גזר הדין על זה קל יותר.‬
‫באמת? אל תדבר.‬
- ‫- הן איימו עליי ועל משפחתי. - בחייך.‬
‫הן דחקו את אייב בחנות שלו, אמרו דברים נוראים על התורה.‬
‫התבטלו לנו טיסות, דואר נגנב, ניקוי יבש נהרס.‬
- ‫- למי לא? - אני חושבת שהן שרפו את חדר התה.‬
- ‫- רגע, הן שרפו את חדר התה שלי? - כן.‬
‫עם קצפת וניל טעימה וקמצוץ אגוז מוסקט שעושה אותו שמימי?‬
- ‫- הוא נשרף עד היסוד. - התכוונתי להשקיע!‬
- ‫- הוא איננו. - לעזאזל.‬
‫אני אהרוג אותך, אתה שומע?‬
‫אני מצטער על כל שפה שאולי שמעת שם.‬
‫השיחה נהייתה די שנויה במחלוקת.‬
- ‫- הכול בסדר, שותף? - זה משרד הכרטיסים.‬
‫"קמלוט". האישה רוצה כרטיסים. אנשי התיאטרון לא מגיבים לאיומים.‬
‫בבקשה אל תלכי לירות בארוחות צהריים של נשים.‬
‫בינתיים, את צריכה מקום לעשות עסקים עכשיו כשבית התה איננו?‬
‫אולי למשך כמה ימים. אני רק צריכה שולחן וטלפון.‬
- ‫- היי, מגי! - כן?‬
‫אני שולחת את אימא של מידג'. תמצא לה מקום.‬
- ‫- מה? - פשוט תפתחי את הדלת.‬
‫רדי המסדרון, קחי ימינה.‬
‫תודה, סוזי. כמה יפה. בד דמשק?‬
- ‫- אמרתי לך. - אני במיעוט.‬
‫בריונים. אני שונאת בריונים. מתעסקים עם משוגעת נחמדה כמו רוז.‬
- ‫- את לא יכולה לתת לה להשיג אקדח. - לא, מובן שלא.‬
‫אז, מה דעתך על...‬
‫אותם? לא, לא...‬
‫למה לא?‬
‫לא, אני לא רוצה...‬
‫אתן יודעות שאנחנו מדברים מלמולית די שוטפת, נכון?‬
‫אתן רוצות שנתערב.‬
- ‫- לא. - אולי.‬
‫בטוח?‬
‫מי זאת הבחורה מצפון העיר שמכריחה אותי לסדר מחדש את הרהיטים שלי?‬
‫רק תני לה להיות שם קצת.‬
‫זה מושלם, סוזי! תודה לך.‬
‫היא אימא של מידג'?‬
‫אין לכם מה לעשות בעניין הזה, תודה.‬
- ‫- בסדר. - בסדר.‬
‫חבל שלא פנית אליי. הייתי יכול להשיג לך כרטיסים.‬
‫אני מכיר את רוברט גולה.‬
- ‫- נכון. - אנחנו משחקים גולף בשבתות.‬
‫תיהנו.‬
‫תעשו הרבה רעש ותראו לגורדון ולכל האנשים בבית‬
‫שאתם נהנים. תיהנו מהמופע.‬
‫היי, טדי, אתה יכול לשמור לי את הכרטיס עם הבדיחה שלי?‬
- ‫- זו הראשונה שנכנסה לתוכנית. - בשמחה. זה מלהיב.‬
‫זה נכון.‬
‫גבירותיי ורבותיי, זו "התוכנית של גורדון פורד"!‬
‫אורחיי הערב, פאט בון, מ"דובי גיליס", בוב דנבר,‬
‫והקומיקאי, לסטר סימס.‬
‫קבלו את המנחה שלכם, גורדון פורד!‬
‫אז, הנשיא ג'ון פ' קנדי.‬
‫עומד להיות מוזר עם נשיא קתולי ממסצ'וסטס.‬
‫אני חושש שבנושאים חשובים, נאמנותו תמיד תהיה ל"רד סוקס".‬
‫זה היה בחדשות.‬
‫לקראת עימות עם לוחמי גרילה קובניים,‬
‫צבא ארה"ב רכש לאחרונה מפציץ "בי-52"‬
‫ו-10,000 בננות.‬
‫מפזרים אותן.‬
‫מל בלאנק, קולו של באגס באני, היה מעורב בתאונת דרכים.‬
‫הוא מחלים היטב, אבל הרשויות עדיין חוקרות את קולו של פלמר...‬
‫זו דמות חדשה. פלמר.‬
‫העוזר של פורקי החזיר. הוא היסטרי.‬
‫אם כבר סרטים מצוירים, דיסני הוציאה לאחרונה את "101 כלבים וגנבים".‬
‫הרבה אנשים מחמיאים לאנימציה, אבל אני מצאתי כל מיני כתמים שחורים.‬
‫זה בטח רק אני.‬
- ‫- היי, מידג'. הנה הכרטיס שלך. - תודה, טדי.‬
- ‫- תמסגרי אותו? - או שאשרוף אותו כדי להתחמם.‬
‫בסדר.‬
- ‫- זה היה רועש כמו שזה נראה? - אפילו יותר.‬
- ‫- את! - כן.‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫תחייכי את החיוך המחשמל שלך לעבר גורדי, והוא ישכח מהכול. בקלות.‬
- ‫- אתה חושב? תודה. - אני יודע.‬
‫אם את רוצה לשמור על העבודה שלך, תתרפסי.‬
- ‫- אבל ג'ורג' אמר... - ג'ורג' טועה.‬
‫בנוגע לכול, בעולם. אני אומר לך, תתרפסי.‬
‫תתרפסי כמו שמעולם לא התרפסת בעבר.‬
‫מישהו יהיה כאן בשעה 13:00 כדי לקבל את המשלוח. לא, לא לפני 13:00.‬
‫כי אנחנו מועדון לילה, לא גן ילדים.‬
‫כן, נתראה ב-13:00.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫זוכר כשפתחנו את המועדון,‬
- ‫- שדיברנו על מה בדיוק אנו רוצים שהוא יהיה? - כן.‬
- ‫- מוזיקה טובה, לקוחות מודרניים. - כן, אני זוכר.‬
‫בדגש על לקוחות מודרניים.‬
‫אנחנו נחושים בדעתנו שאלמנט מסוים, נגיד...‬
‫יעכיר את האווירה החגיגית של המקום.‬
- ‫- לעזאזל, המורמונים חזרו? - הלוואי.‬
‫יש אנשים שאומרים שלא ממליחים את העגל עד הסוף.‬
‫למה הם מחכים? הגג שלך יכול להתמוטט.‬
‫אנשי חלל יכולים לנחות בחצר שלך ולחשמל אותך בתחת.‬
‫ואז מתים עם עגל בלי מלח.‬
‫אימא, מה את עושה כאן?‬
‫ג'ואלי, אני נהנית מאוד עם החברים החדשים שלי,‬
‫מה שמו ומה שמה.‬
‫הם מאיפשהו, והם באו לכאן כדי לחגוג משהו.‬
- ‫- ארצ'י. אפשר לקחת את זה? - כן.‬
‫אם תנסה, אני אשים אותך על הברך שלי ואכה אותך.‬
‫כשהוא היה ילד, הוא כל כך פחד מהמברשת שלי.‬
‫הוא התחבא בארון שלי, שם את הפאה שלי, ופשוט שכב שם כאילו לא אשים לב.‬
‫שלום לך, אתה נראה כאילו אתה עומד להקיא.‬
‫קח כריך קרקר.‬
‫מי עוד רעב?‬
‫אתה באמת צריך למכור כמה חטיפים כאן, ג'ואל.‬
‫אבל אז, כמובן, היית צריך להדליק את האורות כדי שהם יוכלו לראות את התפריט.‬
‫כל כך חשוך כאן, אני לא יכולה לראות את עצמי חושבת.‬
‫אימא, כמה זמן אלה היו בארנק שלך?‬
‫אלוהים!‬
- ‫- בבקשה, גברת מייזל. - לא ביקשתי את זה.‬
‫חשבתי שמשהו חם...‬
‫נמאס לי מגברים שאומרים לי מה הם חושבים.‬
- ‫- מצטער. - אני חושבת שכדאי שאתה תשתה את זה.‬
‫זה מה שאני חושבת.‬
‫שלום לך, אני שירלי מייזל. זה הבן שלי, ג'ואל, הבעלים.‬
‫כמעט שלא תראו אותו כי הוא עומד להיות אב.‬
‫הוא הולך להיות בבית, לנקות את הקקי.‬
- ‫- אימא! - הנה הוא שוב מתחיל עם ה"אימא".‬
- ‫- לכי הביתה. בבקשה. - אני לא יכולה להישאר בבית הזה יותר.‬
- ‫- אתם חייבים לפתור את זה. - הוא לא מתכוון לפרוש, ג'ואל.‬
‫מובן שלא, הוא מעולם לא התכוון לפרוש!‬
‫הוא ימות בעבודה, צועק על אחראי הצמר שלו. תקבלי את זה.‬
‫טוב, אחראי הצמר שלו הוא שמוק אמיתי.‬
‫אזמין לך מונית.‬
- ‫- איך זה שהיא זוכה להישאר? - היא עובדת כאן.‬
- ‫- למה? - למה מה?‬
‫למה את עובדת בשביל הבן שלי? זה מוזר.‬
‫קורה ביניכם איזה משהו מוזר ומופרע?‬
‫מר מייזל, אני מקווה שאימא שלך יכולה לספוג אגרוף.‬
‫היא יכולה.‬
‫היי, לא!‬
‫היא לא מוכנה לעזוב. היא שתתה הרבה.‬
- ‫- אוי ואבוי. - יש לה אוכל רקוב.‬
‫היא מעבירה אותו לכל מי שנראה שיכור.‬
- ‫- התיק קטלני אם לא נזהרים. - היא מנסה להדליק את האורות.‬
‫היא שואלת איפה המגב. היא שונאת את המוזיקה.‬
‫היא רוצה שכולם ילבשו סוודר. היא ניסתה ללכת מכות עם גברת מוסקוביץ'.‬
- ‫- זה נראה כמו קרב הוגן. סליחה. - אבא.‬
‫לא יהיה לי מועדון אם זה יימשך. בבקשה תעזור לי.‬
- ‫- כן, בטיפול. - תודה לך.‬
‫מצאתי את המגב.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫זו הסיבה שלעולם לא אסקר הוקי, כי זו עיר של בייסבול.‬
‫סליחה, מה מר פורד שותה?‬
- ‫- בורבון ומים. - אחד כזה, בבקשה.‬
‫הרבה בורבון, מעט מים.‬
‫זה לא מה שאני רוצה, זה מה שהולך לקרות.‬
- ‫- לא, ה"יאנקיז" יעשו זאת. - בלי סטנגל?‬
‫ברוך שפטרנו מסטנגל. לא לייחוס.‬
- ‫- השמועה אומרת שהוא מדבר עם ה"מטס". - מה זה ה"מטס"?‬
‫גורדון. סליחה על ההפרעה.‬
- ‫- היי. - שלום, ואת באמת מפריעה.‬
‫כן, אבל אני באה עם מתנות. בורבון וענף עץ זית.‬
‫כבר יש לי, תודה.‬
- ‫- זה מביך. - ונעשה יותר מביך.‬
‫רציתי להגיד שאני מצטערת על הגניחה. זה היה לגמרי לא מקצועי.‬
‫היא גנחה במהלך המופע, בקול.‬
- ‫- בטיפשות, שלא מרצון. - מישהו הכריח אותך?‬
‫לא, אבל הייתה סיבה.‬
‫היו לך צירים? זו סיבה טובה.‬
‫אני לא יודע איך אתן יולדות.‬
‫לא. זאת הייתה הבדיחה הראשונה שלי שנכנסה לתוכנית, וכשקרה מה שקרה,‬
- ‫- הרגש גבר עליי. - זו הייתה הראשונה שלך?‬
‫את נמצאת שם במשך שבועות.‬
- ‫- זה חדר קשה. - זה החדר הכי טוב בתחום.‬
‫בהחלט. בכל אופן, כשגמגמת, התאכזבתי.‬
‫זה הכול, ולא משנה מה יקרה הלאה, אנא קבל את התנצלותי.‬
‫בסדר, אני מקבל את התנצלותך.‬
‫ואני מצטערת שהפרעתי.‬
‫תשאירי את המשקה. הבדיחה הייתה נכשלת גם אם לא הייתי מגמגם.‬
- ‫- לא נכון. - מה זאת אומרת? בטח שכן.‬
‫הבדיחה הייתה טובה. התבלבלת באלמר פאד.‬
- ‫- לא התבלבלתי באלמר פאד. - אתה כן.‬
- ‫- לא. - אני רוצה לשמוע את הבדיחה.‬
‫אני קומיקאית. אני מבינה בקצב.‬
- ‫- הרסת את הבדיחה. זה בסדר. - אנשים צחקו.‬
- ‫- כי הרסת את הבדיחה. - עשיתי את זה בכוונה.‬
‫הרסת בדיחה טובה כדי לספר על כך לקהל?‬
‫כן. הם אוהבים את זה. זה עושה אותי אנושי. הם צחקו.‬
- ‫- אבל קיבלת את הצחוק הלא נכון. - אין צחוק לא נכון.‬
‫זה היה צחוק כיסוי. זה טריק. עשיתי את זה בעצמי.‬
‫אם היית מספר את הבדיחה בצורה נכונה, היית מקבל צחוק גדול יותר ונכון.‬
‫הבדיחה הזאת עמדה להיכשל. נקודה.‬
- ‫- אז למה אישרת אותה? - מה?‬
‫אתה מאשר כל בדיחה.‬
‫אישרת בדיחה שידעת שנועדה להיכשל?‬
‫או שאישרת אותה בלי לדעת שתיכשל עד שהגעת לבמה וגלאי הכישלון נדלק,‬
‫ידעת שהיא תיכשל והרסת אותה כדי להציל אותה ולקבל צחוק לא נכון?‬
‫אין צחוק לא נכון!‬
‫יש ועוד איך צחוק לא נכון.‬
‫צחוק לא נכון הוא צחוק שאתה מקבל בטעות כי הרסת את הנכון!‬
‫זה צחוק לא נכון, לעזאזל.‬
‫תראי, גברת "יש לי בדיחה אחת אחרי חצי שנה".‬
‫אתה גם לא יודע לקרוא לוח שנה? עבר רק חודש.‬
‫אני עושה את זה הרבה זמן. אני בדרן מקצועי!‬
‫שעשה טעות ארורה ולא מוכן להודות בה.‬
‫זה משקה נוראי.‬
‫אין צחוקים לא נכונים!‬
‫כתבתי לתוך הלילה, כשלא התייעצתי עם סיסרו כדי לקבל השראה.‬
‫אני מקווה שזה יבטל לפחות חלק מהנזק.‬
‫טעית באיות צ'אנינג, אייב. אתה לא קשה מדי עם עצמך?‬
- ‫- לא לפי דבריו של סיסרו. - בסדר, הנה השורה התחתונה.‬
‫אני לא יכול לפרסם התנצלות של 1,500 מילה בגלל נ' אחת מיותרת.‬
- ‫- כמה מילים היא צריכה להיות? - חמש עשרה?‬
‫חמש עשרה?‬
‫זו המרכזנית. יש לי שיחת חירום מסוזי מאירסון.‬
- ‫- לא, תודה, מרכזנית. - נא להמתין.‬
- ‫- מרכזנית, אני דוחה את השיחה. - אתה לא אמור לבדוק מה מקרה החירום?‬
‫אנחנו דנים במקרה החירום שלי.‬
- ‫- הלו? - הלו?‬
- ‫- מי זה? אני מתקשרת למידג'. - זה אייב. אני בטלפון.‬
‫כן. הקו שלך היה תפוס כל היום.‬
‫התחלתי את היום בניסיון להתקשר לכל מנויי ה"ויליג' וויס"‬
- ‫- ולהתנצל בפניהם באופן אישי. - אוי, אלוהים.‬
- ‫- אייב, בבקשה תעביר את מידג'. - בסדר.‬
- ‫- מרים! - להתראות, אייב. חמש עשרה מילים.‬
‫זאת סוזי.‬
- ‫- שלום. - התחלת לריב‬
‫עם גורדון פורד מול כולם בעסקי השעשועים אתמול בלילה ב"טוטס שור"?‬
- ‫- איך ידעת? - זה הגיע לעיתונים.‬
‫"החגיגות הרגילות שזר לא יבין‬
‫"ב'טוטס' נראות רגועות בהשוואה לעימות אתמול בלילה‬
‫"בין מר פורד לכותבת הקולנית שלו."‬
- ‫- זה נשמע רע מחוץ להקשר. - תני לי את ההקשר.‬
‫הוא גמגם את הבדיחה שלי. בשידור. ואני גנחתי. בשידור.‬
‫הגניחה הייתה בטעות, ואני התנצלתי.‬
‫"זה היה רגע מזעזע, כשילד הפלא של תוכנית הערב‬
‫"איבד את קור הרוח המזוהה איתו.‬
‫"ייתכן שהכותבת שהוזכרה לעיל תרצה להתחיל ללטש את קורות החיים שלה‬
‫"במקצוע אחר, בעיר אחרת, מעבר לגבולות המדינה."‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני מכינה יופי של אלבום עם כל גזרי העיתון אודותייך.‬
‫תעזרי לי לצאת מזה. מה אני עושה? להתנצל שוב?‬
‫הייתי אומרת שכן, אבל נראה שאת לא טובה בזה.‬
‫אני צריכה ללכת ביום שני, נכון? אני חייבת להראות את הפנים שלי.‬
- ‫- כן, ותביאי קופסה. - למה שאביא קופסה?‬
‫כשאת מפוטרת, את רוצה שתהיה לך קופסה לשים את הדברים שלך, אז תביאי קופסה גדולה.‬
‫טוב, אין לי משרד, אז אין לי הרבה דברים. קופסה קטנה תספיק.‬
‫אני שמחה שהבנו מה גודל הקופסה שאת הולכת להביא כשהם יפטרו אותך.‬
- ‫- את בטוחה שמפטרים אותי? - אני אעשה כמה טלפונים.‬
‫יום שבת היום.‬
‫אז כל הזבלים האלה יצאו לשחק גולף ולהשתולל על הסירות שלהם.‬
- ‫- לעזאזל. - מה?‬
‫את חושבת שאלה הם? מפטרים אותי?‬
- ‫- אל תיבהלי. אני אעדכן אותך. - בסדר, ביי.‬
‫סוזי מאירסון ושות'.‬
‫רגע, מה?‬
‫לבוא לאן?‬
- ‫- מי את? - מי את?‬
- ‫- אני סוזי מאירסון. - מה פתאום!‬
‫לא.‬
- ‫- את? - כן, למה?‬
‫דמיינתי מישהי גדולה יותר, שמנה יותר, אם כי...‬
- ‫- תיזהרי. מי את, לעזאזל? - קורע מצחוק.‬
‫תודה על המתנה, דרך אגב, מחוכם מאוד.‬
- ‫- איזו מתנה? - השיחה.‬
‫מישהו אומר לי שיש מתנה בדלת שלי באדיבות סוזי מאירסון ושות'.‬
‫אני פותחת את הדלת, וצי של שוטרים גורר אותי על פשע שלא ביצעתי.‬
‫המתנה הזאת. אין בעד מה, מיס...‬
‫מולי מתה.‬
- ‫- מי זו מולי? - השותפה האירית שלי.‬
‫היא קיבלה את אותה שיחה, עברה התקף לב, התפגרה במטבח.‬
‫אלוהים.‬
‫ידידנו היהודי עלה למטוס לארגנטינה, גברת מ' נפקדת.‬
- ‫- מי אתם, לעזאזל? - מה זאת אומרת, מי אנחנו?‬
‫רוז וייסמן לא שלחה אותך?‬
‫כן, רוז שלחה אותי.‬
- ‫- את בטוחה? - מי יכול להיות בטוח במשהו בחיים?‬
‫אלה שטויות, דרך אגב.‬
‫להפליל אותי בשרפה מגוחכת בחדר התה?‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫חכי שנייה. את עשית זאת?‬
‫שרפת את חדר התה הכי טוב בהיסטוריה?‬
- ‫- עזבי את התה. אכלת את הקצפת שלהם? - מה?‬
‫אני לא יודעת מה הם עשו, אם זה תוספת שמנת או סוכר...‬
‫או שניהם? אולי זה קמצוץ אגוז המוסקט.‬
‫אלוהים יודע שניסיתי להכין את זה בבית ויצא לי זוועה,‬
‫אבל יש משהו בקצפת הזאת.‬
‫אני מקווה שתישלחי לכיסא החשמלי.‬
‫לא ידעתי שלרוז יש חסות מהמאפיה.‬
‫טוב, יש לה. ואקדח. היא תשתמש בו, לא רק תנופף בו.‬
‫בסדר. טוב, תפסת אותי.‬
‫אנחנו יכולות פשוט לגשת לזה, בבקשה?‬
‫לגשת למה?‬
‫רוז וייסמן יכולה לקבל את האפר וסט סייד.‬
‫היא רק לא יכולה לעלות מעל רחוב 125 או מתחת ל-60.‬
‫עכשיו שמולי מתה, היא יכולה לקחת את הל'ס קיטשן,‬
‫אבל עדיף שהיא תתבסס על חמשירים ועל רעב תפוחי האדמה.‬
‫מה, לא מספיק טוב?‬
‫אני רק הבריונית. אני אמסור לרוז, נראה מה היא תגיד.‬
‫בריונית קוקסינלית. לעזאזל, הייתי צריכה לחשוב על זה.‬
‫אי אפשר לצפות זאת.‬
- ‫- טוב, לא לך. - טוב, היה תענוג.‬
‫התלבושת הזאת מתאימה לך. יש נשים בגילך שנראות מטופשות בפסים.‬
‫תגידי לרוז וייסמן שזו עסקה טובה.‬
‫אם רק נכנסת, למה את כאן? למה את לא בכלא המחוזי?‬
‫יש לי הרשעות קודמות.‬
- ‫- אז... זה שונה. - אני לא מאמין.‬
‫הוא היה אמור לעזור לי איתה. במקום זה, הוא תופס שני שולחנות.‬
‫היא מופיעה, הדבר הראשון שהיא עושה זה לבקש הנחת מקורבים.‬
- ‫- נתת לה? - טוב, זאת אימא שלי.‬
‫היית מאמינה? היא אומרת לי איך לבחור מלון?‬
‫יכולתי לרחרח מלון בשל בג'רזי אם הייתי צריכה.‬
- ‫- היית צריכה לסטור לה. - בדיוק עשיתי מניקור.‬
- ‫- שזיפים מיובשים לא מועילים! - לי הם מועילים.‬
‫שטויות. אין לזה שום קשר לאוכל. כוח רצון ולוח זמנים.‬
‫מה אם אתה צריך להיות איפשהו?‬
‫אני יכול להפעיל את אזעקת האש, לפנות את המקום.‬
‫הם יחזרו מחר עם המועדון הקלפים שלהם.‬
‫יפה. החבר של אבא שלך שלף שוב מטבע מהאוזן של המלצרית.‬
‫היי, על מה אתם מסתכלים?‬
‫בפינה הזו, חטיפי התיק הבלתי מנוצחים, שירלי מייזל האלופה.‬
‫בפינה הזאת, הטוען לכתר וספקן השזיפים המיובשים, מויש מייזל.‬
- ‫- והם לא יחד. - אין סיכוי.‬
‫חבל, בהמות.‬
‫ביי, חברים. בואו שוב. על מי אני עובד?‬
‫מצטערת שהחלומות שלך מגיעים אל קיצם,‬
‫אבל אני יכולה לקבל עשר דקות כשהלהקה תיקח הפסקה?‬
‫כמה שיעורי מוזיקה יעזרו מאוד!‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫את עולה.‬
- ‫- כולם כל כך רגישים בימים אלה. - זהו זה?‬
- ‫- החבר'ה האלה הם לא סינטרה. - האם הלהקה חוזרת?‬
‫ערב טוב, גבירותיי ורבותיי. אני גברת מייזל.‬
‫מרים! זאת הכלה שלי לשעבר. מרים!‬
- ‫- כל כך חיוורת. - מה את עושה שם למעלה?‬
‫אעלה את המופע שלי.‬
‫בשביל מי?‬
‫כל האנשים הנחמדים שנראים מאוד נבוכים כרגע.‬
‫עזבי אותה בשקט, שירלי. אם היא רוצה לנסות לספר בדיחה, תני לה ללמוד בדרך הקשה.‬
- ‫- הקצב שלי מצחיק יותר. הוא לא מצחיק. - יפת מראה. היא צריכה לשיר.‬
‫אני לא זמרת, אבל אני כותבת עבור גורדון...‬
‫חכי, דעתי הוסחה. מרים, תתחילי את המופע שלך שוב.‬
‫עוד לא התחלתי, שירלי.‬
‫תאמיני לי, את לא תצחקי.‬
- ‫- אבא, שתוק. - "שתוק", הוא אומר, פרי חלציי.‬
‫אם אתה לא עוזר, לך.‬
‫אני עוזר. היא צריכה לשקול מחדש את הקריירה הזו. מי עוד היה אומר לה?‬
‫מרים, תתעלמי ממנו. תעמידי פנים שהוא לא שם.‬
‫בסדר, אז... אני אישה רווקה המתגוררת בניו יורק.‬
- ‫- גם אני. - את לא רווקה, אימא.‬
- ‫- ג'ואל, באמת? - מצטער.‬
‫הלכתן פעם לתחנת רכבת תחתית, והיא הייתה ממש חשוכה בתחתית?‬
‫לא מאירים אותן כמו שצריך.‬
‫זו הייתה שאלה רטורית, שירלי. היא שאלה רק כדי להוריד להנחתה, לא שהיה לה אופק.‬
‫בלילה ההוא, אני יורדת במדרגות החשוכות האלה...‬
‫לא היה לך פנס? יש לי שניים.‬
‫אחד לאור, ואחד לשימוש כנשק.‬
‫שירלי, את מסנוורת אותי.‬
‫בדיוק כמו התוקף. זה טוב, נכון?‬
‫אוקיי, ממשיכים הלאה. אתמול, המנהלת אומרת לי שהבן שלי ישן בשיעור.‬
- ‫- מה קרה לאית'ן? למה? - הוא ישן בכיתה.‬
‫כי הוא לא שותה קפה? לא יודע.‬
‫בסדר, רבותיי, המופע כאן למעלה.‬
‫שכחתי איפה הייתי.‬
‫אלוהים, אל תתחילי שוב. הנה, יש לי בדיחה.‬
‫בחור נכנס לבר כשהוא מחזיק גבר בגובה 30 ס"מ שמנגן בפסנתר.‬
‫הברמן אומר, "השד שלי בטח כבד שמיעה,‬
‫"ביקשתי משהו אחר באורך 30 ס"מ".‬
‫מרים, הנה את. אני חייבת להגיד לך, חשבתי שאת פשוט נהדרת שם למעלה.‬
‫בחיי, תודה, שירלי.‬
‫נהניתי מכל רגע, ככה המופעים שלך תמיד?‬
‫לא, רוב הזמן אני זוכה לספר בדיחה.‬
‫באמת? זה כל כך מעניין. טוב, זה היה תענוג.‬
‫תקשיבי, כל עוד את איתי כאן, אני צריכה קצת מידע ממך.‬
- ‫- על מה? - מיי. איפה היא?‬
‫ג'ואל אמר לי שהיא מתראיינת לעבודה ברפואה?‬
- ‫- כן, היא התראיינה. - כמה זמן זה לוקח?‬
‫כמה שאלות הם יכולים לשאול?‬
‫כשאני הולכת לרופא, הוא מודד לי את הדופק ומשנורר סיגריה.‬
‫זה יותר מורכב מזה.‬
- ‫- אז את כן יודעת משהו. - אני? לא.‬
‫רק תגיד לי. זה היריון נמוך או גבוה?‬
‫אני סורגת נעליים ורודות וכחולות. לא מספרים לי כלום.‬
‫התינוק הזה לא יכול לבוא לעולם עם כפות רגליים קרות. איזו התחלה נוראית.‬
‫אני משתגעת, מרים.‬
- ‫- בבקשה תגידי לי משהו, כל דבר. - אני חושבת שהיא הלכה לבקר את משפחתה.‬
- ‫- איפה המשפחה שלה? - בסין.‬
- ‫- לא הייתה מהפכה בסין? - כן.‬
‫וזו הסיבה שהיא עדיין לא חזרה.‬
- ‫- היא התגייסה? - לא, היא פשוט נתקלה בחומה.‬
‫הבנת? לא משנה. היא תגיע הביתה בקרוב. תסלחי לי? אני חושבת ששכחתי...‬
- ‫- לא סיפרת לשירלי על מיי, נכון? - למה?‬
‫כי היא כרגע חקרה אותי על מיי בשירותים.‬
‫למה היא נעלמה? מתי היא תחזור? האם ההיריון שלה גבוה או נמוך?‬
‫לאימא שלך יש רופא נוראי. היא צריכה להיפגש עם מישהו אחר.‬
‫נדחקתי לפינה. אמרתי שהיא מבקרת את משפחתה בסין,‬
‫והיא לא יכולה לצאת בגלל המהפכה. וברחתי.‬
- ‫- אמרת שמיי בסין? - לא ידעתי מה לומר, ג'ואל.‬
‫כשאחרים לא יודעים מה לומר, הם אומרים, "לא יודע מה לומר",‬
‫אבל את אומרת שהיא בסין ושהיא לא יכולה לצאת כי יש מהפכה.‬
- ‫- כי אני אמנית, ג'ואל. - נהדר.‬
‫היי, זו לא אשמתי.‬
‫אני יודע. אני מצטער. זו אשמתי, באמת. אני אתקן את זה.‬
‫בסדר.‬
- ‫- תתקן את זה עכשיו או... - מהדלת האחורית זה טוב.‬
‫למה את נוהמת?‬
- ‫- אתה עשית את זה? - מה? הערת אותי.‬
- ‫- הזזת את אית'ן מסימון השינה שלו בשבת. - הוא חסם את השירותים.‬
- ‫- הסכמנו שנקפוץ מעליו. - מעולם לא הסכמתי לקפוץ.‬
- ‫- טוב, אז תתאפק עד הבוקר. - את יודעת מה?‬
‫כל העניין הזה מגוחך.‬
‫אבא, תפסיק.‬
‫הוא לעולם לא ידע שהוא היה מחוץ לסימון שנת השבת שלו.‬
‫אבא, אנחנו על מסלול מסוים, ואנחנו צריכים לדבוק בו.‬
‫כל העניין פה הוא אמון.‬
‫אם הוא מתעורר במקום אחר, הוא לא יכול לדעת איפה הוא.‬
‫הוא גר כאן כל חייו. הוא ידע איפה הוא.‬
‫אל תזיז אותו שוב מהסימון שלו. תבטיח לי.‬
‫אני לא מבטיח כלום.‬
‫אבא.‬
- ‫- אתה טוען שאתה איש מדע. - רק טוען? אני באמת כזה.‬
‫זה מדע, ואתה האחרון שאמור לפקפק בו.‬
‫מרים, את יודעת היטב שאני חוה לילה חשוך של הנשמה‬
‫מהעניין הזה עם קרול צ'אנינג.‬
‫בבקשה, תפסיקי לרצוח עוד יותר את האופי שלי.‬
- ‫- זוכר את העוגייה? - עוגייה? איזו עוגייה?‬
‫כשהייתי בת שבע, שברת עוגייה שחורה-לבנה ל-16 חלקים, זוכר?‬
- ‫- לא. - זו הייתה מערכת תגמול.‬
‫בכל פעם שהוכחתי שאני משתמשת בנקודה-פסיק נכון, קיבלתי עוגייה.‬
‫כשנואה מצא ואכל את חתיכות העוגיות שלי, סיפרתי לך ואמרת, "אני לא רוצה לשמוע על זה.‬
‫"תפתרו את זה ביניכם".‬
- ‫- אז? - נטשת אותי בשיעור העוגיות.‬
‫עד היום אני לא יודעת להשתמש בנקודה-פסיק.‬
- ‫- היא משמשת כדי להצביע על הפסקה, בד"כ... - מאוחר מדי.‬
‫אל תזיז אותו.‬
‫אימא?‬
‫הלו?‬
‫תאט, אבא. אני מצטער, לא הבנתי את ה...‬
‫מה? אבא, אתה בארון?‬
‫למה אתה כל כך...‬
‫אני לא יכול... אני לא...‬
‫אני מגיע.‬
‫הלו? אימא? אבא?‬
‫ג'ואל!‬
- ‫- מה אתה עושה פה? - הכול בסדר?‬
‫נשמעת בטלפון כאילו יש לך שק על הראש.‬
- ‫- חשבתי שנחטפת. - לא, אבל באמת היה לי שק על הראש.‬
- ‫- למה? - ניסיתי לעמעם את הצליל.‬
- ‫- נושאים רגישים. אוזניים לכותל. - מויש.‬
‫זה בסדר. זה הבן שלי, ג'ואל.‬
‫בסדר, אתה נמצא כאן. תהיה שימושי.‬
‫מה זאת אומרת, "תהיה שימושי"? מה קורה כאן?‬
‫למה אתה צועק? תקלוט את האווירה. תקשיב, אנחנו נוציא אותה.‬
- ‫- להוציא את מי? - את הבחורה שלך. הכול מתוכנן, רק ליטושים.‬
‫לא רציתי לערב אותך, הכחשה סבירה, אבל מאחר שאתה כאן, תוכל לענות על שאלות.‬
‫אבא...‬
‫אל תדאג. אלה הבחורים שהוציאו את 13 היהודים מגרמניה.‬
‫הם הטובים ביותר. זה ששם הוא הבן של הבחור המקורי.‬
‫הבחור המקורי מת והבן קצת אידיוט, אבל יש לו המטוס.‬
‫אני חייב לדבר איתך.‬
‫אני יודע. התקשורת נראית לך חשובה היום. מאוחר יותר.‬
‫בינתיים, כשאתה אומר שהיא בסין, איפה?‬
‫אני יודע שזה מקום גדול. אני לא צריך כתובת, אלא אם יש לך.‬
‫אין שום כתובת.‬
‫בסדר, האם יש שם רחוב אולי, או ציון דרך?‬
‫אולי ספרייה בקרבת מקום?‬
‫הוא שואל על מזג האוויר. קר להם.‬
‫באמת? החבר'ה האלה הכי טובים?‬
- ‫- יש לך צוות חילוץ טוב בשלוף? - לא.‬
‫שירלי, אנחנו עובדים כאן.‬
‫אני לא רואה אף אחד מתלונן על איזה מאפה טרי, ואתה?‬
‫הם מתכננים משימה סמויה רגישה.‬
‫הם לא יכולים לחשוב כשאת דוהרת סביבם כאילו את מושכת כרכרה בסנטרל פארק.‬
‫אם אני סוס, אז אתה חמור.‬
‫בסדר, מספיק עם עלבונות חיות המשק. אתם יכולים בבקשה...‬
- ‫- יש משהו שאני חייב לספר לכם. - מה העניין?‬
‫זה בקשר לזוגיות שלי עם מיי.‬
‫אין יותר זוגיות עם מיי.‬
‫לא, ג'ואלי, אל תדאג. אנחנו מוציאים אותה מסין.‬
‫היא לא בסין, אימא. היא בשיקגו.‬
‫זה אמור להיות קל יותר.‬
‫היא עברה לשיקגו, אימא.‬
- ‫- אבל... - התינוק.‬
- ‫- אין יותר תינוק. - אוי, לא, ג'ואל.‬
‫היא הפילה אותו?‬
‫כן, היא הפילה אותו.‬
‫אני כל כך מצטערת. אוי, מותק.‬
‫אבל תוכלו לנסות שוב כשתתחתנו.‬
‫אנחנו לא מתחתנים, אימא.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בטח.‬
‫אתה רוצה משהו לאכול? יש כל כך הרבה אוכל.‬
- ‫- כל כך הרבה אוכל. - לא, תודה.‬
‫יש לי עבודה לעשות.‬
- ‫- אארוז לך משהו לדרך. - כדאי שאספר לבנים.‬
‫הוא אמור היה להגיע היום. אמרו...‬
‫"התוכנית של גורדון פורד".‬
‫כן.‬
‫תודה שהסבת את תשומת ליבנו לכך.‬
‫יופי, הבאת קופסה.‬
- ‫- כולם להגיע למעקה. - אל המעקה, אנשים.‬
‫בסדר, חבר'ה, יש לנו יותר מדי קרובי משפחה שבאים להופעות.‬
‫אימהות, אחים, דודים, דודות, הם לא הצוחקים הכי טובים.‬
- ‫- תראו קצת איפוק. - כן, מר פורד.‬
‫יש לנו עוד כמה דברים להתמודד איתם.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
- ‫- תראו מי כאן. - בסדר.‬
‫ג'ורג' הוריד את בכירי הרשת לביקור בלתי צפוי.‬
‫שלום, צ'רלי. שלום, אייזק.‬
- ‫- שלום, אדם שלישי שאני לא מכיר. - סיד גרינברג.‬
‫זה מארב ידידותי, אנחנו נשבעים.‬
‫אני לא בטוח שיש דבר כזה. בואו למעלה. נסיים את זה מאוחר יותר.‬
‫"הדובים הצעירים שנראו כאן הם לא סתם נלחמים בכאילו,‬
‫"הם לומדים התגוננויות הכרחיות.‬
- ‫- "לאורך כל..." - אית'ן? זמן לישון.‬
‫אני ישן במקום מספר שלוש הלילה.‬
‫מה דעתך לישון במיטה שלך הלילה?‬
‫הפסיכולוג שלי אומר שאני עדיין לא מוכן.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אית'ן,‬
‫תסתכל עליי ולא על הדוב בטלוויזיה. לכאן.‬
‫שלום. אית'ן,‬
‫אנחנו חייבים לדון בהיגיון שמאחורי השינה שלך במסדרון‬
‫או בחוסר ההיגיון, למעשה.‬
‫אני מבין שמסיבה כלשהי אתה מפחד מהמיטה שלך.‬
‫טוב, אתה צריך לדעת שפחד הוא טבעי מאוד.‬
‫הוא שם כדי לעזור לך לשרוד.‬
‫הוא אומר לך לברוח כשמשהו גדול עם שיניים עומד לאכול אותך,‬
‫או להתכופף כאשר סלע נזרק על הראש שלך,‬
‫ויש כל כך הרבה דברים בחיים האלה לפחד מהם באופן לגיטימי.‬
- ‫- שמעת על פארק סלופ? - לא.‬
‫לאחרונה, מטוס יונייטד איירליינס ומטוס טרנס וורלד‬
‫התנגשו באוויר, פשוט טסו ישר זה לתוך זה,‬
‫וההריסות התפזרו על צומת פארק סלופ.‬
‫כל הנוסעים נהרגו, וגם שישה אנשים על הקרקע.‬
‫שישה אנשים. שרק הלכו ברחוב,‬
‫הלכו לשוק, הלכו לבית הספר, הלכו לסרט,‬
‫נמחצו באופן מיידי על ידי חתיכות נופלות של מתכת בוערת‬
‫וזרועות ורגליים ופלגי גוף עליון שונים מגופים שלמים לשעבר.‬
- ‫- זה די מפחיד, נכון? - כן.‬
‫כן, זה מפחיד. יש מלחמות, שיטפונות...‬
‫לפעמים טיגריסים בורחים מגן החיות.‬
‫ברק יכול להכות בך, אפילו ביום שמשי.‬
‫אתה יכול לאכול צדפות מקולקלות‬
‫ולהתפנות מכל פתח בגופך למשך שבוע.‬
- ‫- אבל אני שונא צדפות. - שנאת צדפות לא תשמור עליך, אית'ן.‬
‫אתה יכול ליפול לבאר שמעולם לא ידעת שהיא שם.‬
‫אתה יכול לעוף דרך השמשה הקדמית כאשר אבא שלך בולם מהר מדי.‬
‫אתה יכול בטעות לאיית את השם של קרול צ'אנינג לא נכון,‬
‫ומיד להפוך לאדם שחייבים להתנצל בשמו.‬
‫בדפוס. כן?‬
‫אני חושב שאתה מתחיל להבין את מה שאני אומר לך.‬
‫הגיע הזמן שתלמד לחיות עם הפחד, לקבל את נוכחותו,‬
‫ואין מספיק נייר דבק בעולם כדי לשמור על ביטחונך.‬
‫ואף על פי שלאימא שלך ולאבא שלך ואפילו לפסיכולוג שלך יש כוונות טובות‬
‫כשהם גורמים לך לחשוב ששינה על הרצפה היא סימן להיותך ילד גדול ואמיץ,‬
‫סבא שלך כאן כדי להגיד לך,‬
‫המוות מגיע לכולנו.‬
‫אפילו לאמיצים.‬
‫עכשיו... אתה רוצה שאקריא לך סיפור לפני השינה?‬
‫איך העבודה עם תלוניוס מונק השפיעה על האופן שבו אתה מנגן?‬
‫אף אחד לא מדייק כמותו.‬
- ‫- אין ויכוח. - הוא מוצא תווים שלא ידעתי על קיומם.‬
‫איני יכול לומר שלא שאלתי כמה במשך השנים.‬
‫ב"רכבת כחולה" ו"צעדי ענק", פרטת על כל המיתרים הנכונים, ג'ון.‬
‫תודה שהגעת הערב. גבירותיי ורבותיי, ג'ון קולטריין הגדול.‬
‫חכו רגע, אנשים. יש לי הודעה.‬
‫נכון לשבוע זה,‬
‫"התוכנית של גורדון פורד" היא תוכנית האירוח מספר אחת בארץ.‬
‫התוכנית מספר אחת! בדיוק! כן!‬
‫והכול הודות לכם, הצופים שלי. תביאו את זה לכאן, חבר'ה.‬
‫אני לא מודה להם מספיק. העובדים שלי, הצוות שלי, צוות הכותבים שלי. בואו הנה.‬
‫הם הטובים ביותר בתחום. לא הייתי כאן הלילה בלעדיהם.‬
‫כולם לקחת שמפניה. שתו גם בבית, חברים.‬
‫נראה אתכם מחר.‬
- ‫- מה דעתכם? "טוטס שור"? - אין מקום לכולנו.‬
‫תשכחו מ"טוטס שור". אני מכיר את המקום המושלם.‬
‫אלוהים!‬
‫אתה משוגע.‬
- ‫- בואו לכאן. זאת מסיבה. - אתם לא מרגלים של ג'ק פאר, נכון?‬
‫היי, מרים. מרים!‬
- ‫- מה כל זה? - אנחנו מספר אחת!‬
- ‫- מה? - הם, בכל אופן. אני, אולי.‬
- ‫- מה? - אני עדיין לא בטוחה.‬
- ‫- מה? - מישהו כאן הוא מספר אחת.‬
‫מה?‬
‫רדי הנה.‬
‫אנחנו מספר אחת. גורדון הודיע על כך בסוף התוכנית.‬
‫וואו, הם באמת עשו זאת.‬
- ‫- היי, מייזל, צאי לכאן. - אתה בטוח?‬
‫טוב, את נועלת מחליקיים.‬
‫אה. לא, נעלתי את אלה למשרד היום. זו אופנה.‬
- ‫- נראה שאת לא מפוטרת. - נראה שלא.‬
‫את יודעת להחליק, או שזו באמת אופנה?‬
‫ברצינות, זה פחות משוגע מכל התלבושות האחרות שלך.‬
‫לידיעתך, גילמתי כדור שלג קסום בתהלוכה הציונית של נשות הדסה.‬
‫סוניה הני הייתה שם. היא עודדה את ההורים שלי לממן לי שיעורים.‬
‫זאת לא מחמאה.‬
- ‫- בסדר, תסתכלי. - אני מסתכלת.‬
- ‫- אנחנו מספר אחת, בחורים! - אנחנו מספר אחת!‬
‫מגניב מדי עבור מחליקיים?‬
‫כבר לא, ככל הנראה.‬
- ‫- צריך חובש? - תודה, אני בסדר.‬
‫התנדבתי בבי"ח כשהייתי בקולג'. יש לי כישורים רפואיים.‬
- ‫- קראו לי מלכת החוקנים. - אני לא צריך חוקן, אבל אם אי פעם אצטרך...‬
- ‫- את גורמת לי לסחרחורת. - אם היו לי חמישה סנטים...‬
- ‫- אולי אני צריך קצת עזרה. - שמחה לעזור.‬
- ‫- מה זה היה? - מה את חושבת?‬
- ‫- אני חושבת שניסית לנשק אותי. - זה פחות או יותר מה שזה היה.‬
- ‫- אבל לא הצלחתי. - סליחה, אבל אתה לא שונא אותי?‬
- ‫- איך אוכל לשנוא את העיניים האלה? השפתיים? - "טוטס שור". צעקתי עליך. הרבה.‬
‫ברצינות? זה היה נפלא.‬
‫זה היה טרייסי-הפבורן, לוי ופאוול, רובינסון-למוטה.‬
‫יותר כמו, "כלומניקית חצופה צועקת על אישיות טלוויזיה גדולה".‬
‫תראי אותנו עכשיו. מספר אחת.‬
- ‫- ניצחתי בוויכוח הזה, דרך אגב. - אבל זה לא...‬
- ‫- נושכת את הלשון שלך? - לא.‬
- ‫- אז אני יכול? - אתה לא נשוי?‬
‫בערך.‬
‫זה מה שבעלי אמר לחברה שלו לפני שהתגרשנו.‬
‫הוא נשמע נבזי.‬
‫הישבן שלך מתקרר?‬
‫אני מודה, אני לא מרגיש אותו. אבל את יכולה, אם תרצי.‬
‫ולאחר שאמר זאת, היא החליקה לעבר השקיעה.‬
‫זה מחזה שמעולם לא חשבתי שאראה.‬
‫סוניה הני אמרה גם לי לקחת שיעורים. אמרתי לה שתלך לעזאזל, בסגנון נורבגי.‬
- ‫- אני חייבת ללכת לשירותים. - יש ליד השכרת המחליקיים.‬
‫אסלה שהשתינו עליה מיליון ילדים שלא הספיקו להוריד טייטס בזמן?‬
‫לא, תודה. אני אמצא משהו סניטרי.‬
‫מייק, ראית את ג'ורג'? חיפשתי בכל מקום. הוא צריך לחתום על זה.‬
‫כן, אני בטוח. תני לי.‬
‫אני מזייף את החתימה הארורה של ג'ורג' כבר עשר שנים.‬
‫ג' לא קריא, ר' עם לולאה.‬
‫היי, מייק.‬
‫אני רק רוצה לדעת, הפנים שלך הן האחרונות שאראה בחיים האלה?‬
‫רק רציתי להגיד לך מזל טוב. לא רע, מספר אחת.‬
- ‫- זה לא גרוע. - למה אתה לא חוגג?‬
‫הזמנתי את טרומן קפוטה לשבוע הבא, אבל הוא מתארח אצל ג'ק פאר השבוע.‬
‫אז אני חייב לבטל, כי יש לנו חוק.‬
‫בת היענה של דוריס דיי חלתה, אז היא דחתה. יש לה בת יענה.‬
‫הלהקה הבריטית שאני לא אוהב ביטלה כי המתופף שלה מת בתאונת כדור פורח.‬
‫לוח הכישרונות שלי מבולגן, ולוח הכישרונות שלי הוא כל מה שחשוב לי.‬
- ‫- וחלקת עצי חג המולד. - זו חווה, לא חלקה.‬
‫אני חוזרת בי מטעותי.‬
‫את יודעת שאנחנו מחזירים את סופי לנון השבוע?‬
‫לא ידעתי.‬
‫היא אורחת טובה. אנשים צופים בה, אז תודה.‬
‫אני מצטערת, קצת יותר חזק?‬
‫באמת העפת אותה אחרי שהבאת אותה לשעשועון ההוא? זה נכון?‬
- ‫- יש לי סדרי עדיפויות. - מה לגבי הכסף?‬
‫כסף בא והולך.‬
‫בואי נאכל צהריים בשבוע הבא.‬
‫אם את פנויה.‬
- ‫- באמת, ארוחת צהריים אמיתית? - כן, אמיתית.‬
- ‫- שלא אני אכין, אלא מישהו אחר? - כן.‬
‫זו לא ארוחת צהריים שבה אני מופיעה, ואתה אומר, "לכי לעזאזל, תמשיכי ללכת"?‬
‫אני סוגר את הדלת שלי.‬
‫המזכירה שלי תתקשר למזכירה שלך.‬
‫סופי לנון‬
‫דוריס דיי‬
‫אית'ן.‬
‫אתה אמור להיות במקום מס' שלוש הלילה.‬
‫האם ידעת על התרסקות המטוס בפארק סלופ?‬
- ‫- בילית זמן עם סבא? - הוא סיפר לי על פלגי הגוף העליון.‬
‫כן.‬
‫וטיגריסים שנמלטים מגני חיות ונפגעים מברק.‬
‫לך לישון, מותק. אדאג שהטיגריסים לא ייכנסו.‬
- ‫- ופלגי הגוף העליון? - ופלגי הגוף העליון.‬
‫כן?‬
‫מויש...‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬