‫גברת מייזל המופלאה‬
‫מי לוקח את העיר החומה הזו‬
‫ומכסה אותה בירוק ובאדום?‬
‫הודות ל"אדמת ניו יורק‬
‫ומומחי הנוף"‬
‫הכול צומח!‬
‫מי מפנה מקום לפריחה?‬
‫מכסח את הדשא גוזם את העצים‬
‫אף פעם לא מתלונן או כועס‬
- ‫- היכן מתרחשת עוד בנייה? - כך זה צומח‬
‫תודה לך, "אדמת ניו יורק"‬
‫מתקדמת כמו הדבורים הודות לנו‬
‫הכול צומח‬
‫כך זה עובד‬
‫הכול צומח...‬
‫בסדר, עצרו! עצרו!‬
‫עלה הכותרת שלי שוב נתפס בגדר. חייבים לשכב ככה?‬
- ‫- כן. - אפשר להתכופף?‬
- ‫- עוד לא פרחת. - אין מספיק מקום.‬
‫זה כל המקום שיש לנו, אז יש מספיק!‬
‫בחזרה להתחלה!‬
‫איך נעבור את זה?‬
‫פרנק! ניקי!‬
‫הגעת מהר.‬
‫השארתם הודעה שאמהר.‬
‫בדרך כלל כשאנחנו אומרים לאנשים למהר, הם לוקחים את הזמן.‬
‫וחוצים גבולות מדינה.‬
‫אנחנו מעריכים את זה שלא גרמת לנו להחזיר אותך מקונטיקט.‬
‫מה מקרה החירום?‬
‫אנחנו צריכים טובה.‬
‫בטח. איזה מין טובה?‬
‫אנחנו משיקים פה מופע חדש מחר.‬
‫משהו כיפי. אינפורמטיבי.‬
- ‫- הפקה מצוינת. - היא טובה מאוד השנה.‬
‫אבל השחקן המוביל שלנו נעלם.‬
‫לא מוצאים אותו.‬
- ‫- ניסיתם בקונטיקט? - האמת שכן.‬
‫הוא יצוץ איפשהו, סביר להניח שעל החוף.‬
‫אז חשבנו על מידג'.‬
- ‫- בתור מה? - בתור הדמות הראשית.‬
‫הראשית! חשבתי שתאהבי את זה.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫אחד השותפים שלנו מוכר פה מוצר‬
‫באמצעות מוזיקה וריקודים,‬
‫והתפקיד הראשי הוא סוג של מספר.‬
‫כמו "העיירה שלנו" עם עוקץ.‬
‫מידג' היא קומיקאית. זה לא ממש הקטע שלה.‬
‫זה יכול להיות הקטע שלה? ליום אחד?‬
‫אני חושבת שלא.‬
‫ועכשיו?‬
‫זה מספר מאוד נחמד, אבל יש לה עבודה במשרה מלאה עכשיו.‬
‫כבר הזכרנו אותה בפני הבוס. הוא מת על הרעיון.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫הבוס בנה על זה.‬
‫הוא אוהב לשמוע חשדות רעות ללא דיחוי.‬
‫תראו, זו פשוט התראה קצרה. מבינים?‬
‫"העיירה שלנו". האנשים ההם היו שחקנים, נכון? מידג' לא שחקנית.‬
‫מה דעתכם שאעזור לכם למצוא מישהו?‬
‫הבוס אוהב את הרעיון שהבחורה הצעירה והבוטה תעשה זאת.‬
‫זה גרם לו לחייך.‬
‫זה נדיר, שתדעי לך.‬
‫יש לי קוסם שתמותו עליו.‬
‫השיער שלו ארוך, אלביש אותו בשמלה, מרחוק...‬
‫סוזי, אני מבקש ממך טובה. את מבינה מה זה "טובה"?‬
‫כן, אני מבינה.‬
‫את מבינה, במערכת יחסים כמו שלנו,‬
‫אשר מבוססת חלקית על כבוד הדדי וחלקית על העובדה‬
‫שעשיתי למענך הרבה טובות מזוינות. המשרד...‬
- ‫- הרהיטים... - שלא הרגתי אותך בפעם ההיא.‬
‫יופי של טובה.‬
‫אבל את מבינה? הדבר זה, כשאנחנו באים אלייך בכבוד ומבקשים טובה,‬
‫זו הדרך שלך לגמול לנו. ככה מחזירים טובה.‬
‫אם אעשה זאת, ייסגר החוב?‬
‫כן. וזה יהיה גם מאוד נחמד מצידך.‬
- ‫- וזה נחשב כהחזרת טובה? - בהחלט נחשב.‬
‫רוצה לראות שוב?‬
‫לא, אני בסדר. אדבר עם מידג'.‬
‫הבוס ישמח מאוד לשמוע את זה.‬
‫הכול צומח...‬
‫למעלה בזה.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה. לעצור!‬
‫בוקר טוב! תרופה להנגאובר?‬
‫"גורדון פורד".‬
‫בוקר טוב! תרופה להנגאובר?‬
‫לבשת הכול הפוך, יקירה. קחי שתיים.‬
‫בוקר טוב, מארג'.‬
‫בוקר טוב! תרופה להנגאובר?‬
‫מה? איכס. לא. מה זה?‬
‫הדבר היעיל היחיד שאימי לימדה אותי.‬
‫בוקר טוב, טרודי.‬
‫אני לא רוצה להיות שוב מס' אחת.‬
‫אלוהים. זה נורא. תשתה את שלך?‬
- ‫- לא שתיתי כבר? - אני חושב שלא.‬
‫קח.‬
‫אלוהים, זה נורא.‬
‫אני לא מבין. איך התעוררתי בזירת ההחלקה?‬
- ‫- מצאתי את עצמי שם ב-2:00 בלילה. - אין לי מושג.‬
‫נעלתי מחליקיים. החלקתי שם?‬
‫לפחות זו זירת החלקה.‬
‫כן, לא אותה זירה שהתחלתי בה.‬
‫אני חושב שנישקתי את בטי פורטר.‬
‫אני נישקתי אותה.‬
‫בוקר טוב, רבותיי.‬
‫כולנו נישקנו את בטי פורטר?‬
‫בטי פורטר לא הייתה שם אמש.‬
- ‫- את בטוחה? - היא ילדה ביום שלישי.‬
- ‫- ילדה? - אלוהים. את מי נישקתי?‬
‫בטי פורטר הייתה בהיריון?‬
‫תשתו, בחורים.‬
- ‫- תרופה להנגאובר? - לא, תודה.‬
‫בוקר טוב, בוס.‬
‫מידג', אף אחד לא צריך כל כך הרבה שמחה כרגע!‬
‫סליחה.‬
‫אף אחד פה לא יודע לשתות? באמת?‬
- ‫- לאן נעלמו כל הגברים האמיתיים? - אם תגלי, תודיעי לי.‬
‫ידעת שבטי פורטר הייתה בהיריון?‬
‫מה אתה רומז?‬
‫מידג', גורדון רוצה לראות אותך באולפן.‬
‫עכשיו? בסדר.‬
‫אתה יודע, זה הרבה יותר כיף עם בחורה.‬
‫כיסא חדש.‬
‫בדקתי שהוא זז כמו שצריך.‬
‫אנשים חושבים שהעיקר בהנחיית תוכנית הוא הכריזמה והבדיחות,‬
‫אבל למעשה, הכיסא הוא הכול.‬
‫קיבלת 5.8 מהשופט הרוסי.‬
‫נראה את ג'ק פאר עושה את זה.‬
‫נראה שהתאוששת טוב יותר משאר הצוות.‬
‫יש לי שורשים סקוטיים.‬
‫שתיתי שלושה משקאות של מארג' והקאתי פעמיים.‬
‫את נראית טוב.‬
‫אני לא שותה ומחליקה.‬
‫כן, הייתי קצת שתוי אמש.‬
- ‫- באמת? - כן.‬
‫ייתכן ששמתי לב.‬
‫רק רציתי לוודא שאת בסדר עם הכול.‬
‫איתי, למעשה, אחרי כל עניין השפתיים שנגעו.‬
‫הנשיקה.‬
‫ככה קוראים לזה בימינו?‬
- ‫- אני בסדר. - יופי. גם אני בסדר.‬
‫מאחר ששנינו בסדר, מה דעתך שנתחיל מחדש?‬
- ‫- כלומר? - צאי איתי.‬
‫ארוחת ערב. בלי קרח. קרקע מוצקה.‬
‫זה מחמיא לי, אבל...‬
‫בחייך. אני יכול להיות מקסים כשאני לא שיכור ונופל על התחת.‬
‫לא.‬
- ‫- תני לי סיבה טובה למה לא. - אני יכולה לתת לך 30.‬
‫אין לי זמן ל-30. רק את העשירייה הפותחת.‬
‫אחת, אתה לא יהודי.‬
‫אני כן יהודי. שיניתי את שמי מ"פורדברג". הלאה.‬
‫שתיים, אתה הבוס שלי.‬
‫את מפוטרת. שלוש.‬
‫אני פשוט אדלג לעשר. אתה נשוי.‬
‫זה רק מספר עשר. מעניין.‬
- ‫- כן, אני נשוי, אבל יש סייג. - זה חדש.‬
‫אלה נישואים מסוג מיוחד. יש בינינו הבנה הדדית.‬
‫אם יש גרב על הדלת, לא נכנסים?‬
‫לכל אחד מאיתנו יש חיים משלו.‬
‫זה נקרא להיות רווק.‬
‫אשתי היא אישה נפלאה.‬
‫אני מעריץ אותה. אני אוהב אותה.‬
‫והיא מאוד גמישה.‬
‫נערת גומי?‬
‫לא. כאילו, כן. אבל לא.‬
‫ג'ק פאר יצא עם מישהי מהתוכנית שלו‬
‫ואותה בחורה נהרגה באופן מסתורי.‬
‫לא שמעתי את הסיפור הזה.‬
- ‫- שאל את ג'ק. - אשאל.‬
‫אבל גם אם זה נכון, מאוד לא סביר שזה יקרה כאן.‬
‫במקרה הכי גרוע, תקבלי בעיטה מאחת הרקדניות.‬
‫אני לא יוצאת איתך.‬
‫אפילו לא אמרתי לך לאן נלך.‬
‫זה יקשה על המסע שלי להיות בתוכנית שלך.‬
‫את בתוכנית שלי.‬
‫אני מתכוונת, להופיע בתוכנית שלך.‬
‫לא, את יפה מכדי להופיע בתוכנית שלי. לא יסתכלו עליי.‬
‫אני מתכוונת להיכנס בשמשה אחר כך.‬
‫עדיין תהיי יפה.‬
‫סלחו לי? סליחה, גורדון. מידג', יש לך טלפון.‬
‫תודה, דורי.‬
‫נראה שיש לי שיחת טלפון חשובה מאוד.‬
‫שמתי לב שאת נוטה לעזוב את כל שיחותינו באמצע.‬
‫יש לי בעיה לסיים דברים. תיהנה מהכיסא.‬
‫הלו?‬
‫היי. תקשיבי. קיבלתי שיחה מוזרה היום מפרנק וניקי.‬
‫אופס.‬
‫כן, גם אני חשבתי "אופס" בהתחלה,‬
‫אבל פגשתי אותם, וייתכן שזה לא "אופס" אחרי הכול.‬
‫בסדר.‬
‫הם מעלים מופע בתערוכת "בונים את ניו יורק".‬
- ‫- פרנק וניקי מעלים מופע? - כן.‬
‫כאילו, מופיעים?‬
‫לא, אפשר לומר שהם מפיקים אותו.‬
‫הם מפיקים מעורבים או רק מממנים?‬
‫זה לא חשוב.‬
‫זה חשוב למי שמופיע.‬
‫תעצרי את המוח שלך לשנייה אחת‬
‫ותקבלי את כל המידע לפני שאת מדברת?‬
- ‫- לא. - בסדר.‬
‫תקשיבי, יש להם איזה מופע.‬
‫מישהו פרש ממנו, והם ביקשו ממני טובה.‬
‫חזרתי ל"אופס".‬
‫זה לא "אופס!" מספיק עם ה"אופס!" הם רוצים שתמלאי מקום.‬
‫זה מופע סטנדאפ?‬
‫לא, זה מופע תעשייתי. משהו מתוסרט.‬
‫אני לא עושה תסריטים.‬
‫עשית את זה ברדיו.‬
‫לא ראו אותי ברדיו.‬
‫יכולתי להילחץ באופן נראה לעין.‬
‫אלה שתי הופעות! אני לא מבקשת ממך לככב ב"בריגדון".‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תראי.‬
‫בסדר, צדקת.‬
‫אני מחויבת לפרנק וניקי.‬
- ‫- סוזי... - כן.‬
‫בסדר. אני מניאקית, אבל זה העניין,‬
‫אם תעשי את זה עבורם, טובה אחת,‬
‫זה ייחשב כהחזרת טובה. כלומר, לא נהיה מחויבות.‬
- ‫- אני יודעת מה זו החזרת טובה. - נו?‬
‫הם יודעים מה זו החזרת טובה?‬
‫כן. זה אומר שלא אצטרך לחשוש‬
‫לשארית חיי.‬
‫ומה זה, שוב?‬
‫מה שראיתי היה חמוד.‬
‫היו שם צבעוניים מרקדים. קשקושים של בנות. את מתה על קשקושים של בנות.‬
‫ומה עם העבודה הרגילה שלי?‬
‫תגידי שאת חולה. ענייני נשים.‬
‫אני לא אומרת להם שיש לי ענייני נשים.‬
‫זה תירוץ נפלא.‬
‫המשמעות עמומה, ואני מבטיחה לך‬
‫שאף גבר לא יבקש ממך להבהיר.‬
‫היי, מה את יודעת על אשתו של גורדון?‬
- ‫- מה? - אשתו. נראה לי שקוראים לה הדי.‬
‫כלום. למה? כלום.‬
‫יש להם קשר מוזר, ותהיתי אם את יודעת מה הסיפור.‬
‫למה שאדע, לעזאזל? מי אני, לואלה פרסונס?‬
‫היא דמות די ציבורית, אז חשבתי...‬
‫אני לא יודעת כלום על רעיות. אני לא אוהבת אותן. הן לא אמורות להתקיים.‬
‫בסדר. סליחה.‬
‫את תעשי את זה או לא?‬
‫הלכתי פעם לתערוכה תעשייתית.‬
‫בטיול בית ספר. למעשה, היה כיף.‬
‫ראיתי מופע של "פיירקס" ששינה את חיי.‬
‫אולי אגיד לג'ואל להביא את הילדים.‬
‫ייקח שנים עד שארשה להם לראות את המופע האמיתי שלי.‬
‫יותר אם הם יצאו דפוקים ואשתמש בהם כחומרים.‬
‫אז תעשי את זה?‬
‫בטח. בואי נחזיר טובה.‬
‫תודה.‬
- ‫- את חייבת לי. - כן, סיפור חיי.‬
‫זלדה, זה טעים מאוד! מה זה?‬
‫אהבת? זה מתכון מהעולם הישן שנקרא...‬
‫תפסיקי! אל תגידי לי. מפחיד מדי. אני רק רוצה ליהנות מזה.‬
‫מרים, תעבירי לי עוד מהנזיד המסתורי מהעולם הישן, בבקשה?‬
‫זה כל כך יפה.‬
‫לא יצאנו לתיאטרון ולארוחת ערב עם חברים כבר המון זמן.‬
‫חשבתי שזה הזמן לחנוך את פריטי היוקרה.‬
‫מרים? הקערה.‬
‫זה היה של סבתא, נכון?‬
‫למעשה, זה היה של סבתא שלי. הוא עבר לאימא שלי ואז אליי.‬
‫ואז אליי.‬
‫בבוא היום.‬
‫כן, בבוא היום.‬
‫תפסיקי לדמיין את מותי.‬
‫אני לא מדמיינת את מותך.‬
‫אפשר בבקשה לעביר...‬
‫את מדמיינת את העגילים האלה עלייך. זה אומר שאני מתה.‬
‫אולי פשוט החלטת לתת לי אותם ליום הולדתי הבא.‬
‫לא. אני מתה.‬
‫איזו הצגה תלכו לראות?‬
‫זה... זה מטריד.‬
‫זה משהו שחבר של אייב כתב. נכון, אייב?‬
‫לא בדיוק חבר. הוא כתב ב"וויס".‬
‫הכרתי אותו קצת, אבל הוא עזב קצת אחרי שהגעתי לשם.‬
‫הוא היה בחור טוב.‬
‫אני חושב שהייתה שם אפשרות אמיתית לחברות, לו בחר להישאר.‬
‫אבל הוא עזב. נדיר שמערכות יחסים מרחוק עובדות.‬
‫לא אכפת לי מי המחזאי, אני רק רוצה להתלבש יפה ולצאת.‬
‫אני מקווה שלכולם יש מקום לקינוח. הוא מאוד מיוחד. יאנוש הכין אותו.‬
‫זה נראה נפלא, יאנוש.‬
‫זו באבקה עם סירופ רום מיוחד וסיגליות מסוכרות,‬
‫ממש כמו שאימי נהגה להכין.‬
‫הקטנים אוכלים פרוסות ממנה במטבח.‬
‫שמתי חיילים קטנים מפלסטיק על הפרוסות שלהם. הם נהנו מזה.‬
‫שימי אותה פה, זלדה. סיימתי.‬
‫יאנוש, נראה שיש בזה הרבה אלכוהול.‬
‫לא. זה רק הריח. כל הרום מתנדף באפייה.‬
‫תטעמי. שאשים לך חיילים עליה?‬
‫אני פציפיסטית. אבל תודה.‬
‫הם ישנו טוב הלילה... טוב.‬
‫"בונים את ניו יורק", המקום שבו העיר הנפלאה הזו ממשיכה להשתפר.‬
‫בוא הנה. אתה לא גר בסטטן איילנד? נסעתי בגשר וראזאנו החדש.‬
‫תאורה‬
‫מתגי עמעום‬
‫עצמו עיניים.‬
‫מטבח החלומות החדש שלכם מופיע כעת על הבמה הדרומית.‬
‫הגשימו את כל חלומותיכם.‬
‫בא לי ממש מטבח חלומי חדש עם טכנולוגיה מתקדמת‬
‫לא יכולה לחכות למקרר מהאגדות‬
‫הדגם החדש יפה כפליים יש לי חולשה בברכיים‬
‫בא לי ממש לאפות ללא חשש‬
‫להכין עוגה קלאסית לשניים‬
‫אך רק דבר אחד יכול לספק את שיגעון המטבח שלי‬
‫אני חייבת להגשים את חלומי...‬
‫בא לי כל כך מזווה מרווח‬
‫אפשר לכלול גם משרת אישי?‬
‫עזרו לי לספק את חשקי המטבח שלי‬
‫ואת שיגעון האפייה שלי‬
‫אוי, המזווה מרווח כל כך‬
‫בוא, הגשם את חלומי...‬
‫הנה היא! אשת השעה.‬
‫יופי של צווארון, מידג'.‬
‫כנ"ל, ניקי.‬
‫אני מקווה שסוזי הביעה בפנייך‬
‫את תודתנו העמוקה על כך שאת עושה את זה.‬
‫היא הביעה הרבה דברים, כן.‬
‫יופי. אז, ג'רום... איפה אתה?‬
- ‫- אל תתחבא ממני, לעזאזל! - לא.‬
‫היית מצפה שאנשי עסקי השעשועים הללו יהיו מאוד מוחצנים,‬
‫אבל עליי לומר לך, לדעתי, הם במצב על הפנים.‬
‫רועדים, בוכים.‬
‫חבורה לחוצה מאוד.‬
‫בכל אופן, ג'רום הוא הכותב שלנו, והוא מבצע כמה שינויים מהירים.‬
‫דגש על "מהירים".‬
‫נעים להכיר, ג'רום.‬
‫אני מתנצל על כך שהדפים הגיעו אלייך כ"כ מאוחר.‬
‫היו לנו הרבה שכתובים לעשות. בכל אופן, הנה התלבושת שלך.‬
‫היא כוללת כובע קטן. ידעתי שתאהבי את זה.‬
‫ג'רום, הדפים!‬
‫זה יהיה נפלא אם תוכלי לזכור את השורות בע"פ.‬
‫אבל אם תצטרכי לרמות קצת, אנחנו מבינים.‬
‫הגענו.‬
‫מה זה?‬
‫זו הבמה שלך.‬
‫הכי גדולה במקום.‬
‫הייתי צריך להיאבק עליה.‬
‫המניאקים ההם לא התקפלו.‬
‫אבל מה זה טיפול בפסולת? אני עושה טיפול בפסולת?‬
‫הריסה פרטית וטיפול בפסולת.‬
‫אני מוכרת זבל?‬
‫פינוי זבל.‬
‫את נשמעת מאוכזבת.‬
‫לא. אבל ראיתי את המטבח היפה‬
‫ואת התנור שמגיש לך עוגה...‬
‫סוזי לא סיפרה לך על פיסת הנייר?‬
- ‫- קני לעצמך עוגה. - טוב.‬
‫אז כדאי שתחליפי ותלמדי את השורות האלה.‬
‫ג'רום? תעבור עליהן איתה.‬
‫בסדר. נפלא. כן. טוב.‬
‫בהמשך, הרכבת התחתית בשדרה השנייה.‬
‫כן, בהצלחה עם זה.‬
‫הריסה פרטית וטיפול בפסולת: מסע מוזיקלי בשלוש מערכות.‬
‫בשעה 14:00 על הבמה המרכזית.‬
‫הריסה פרטית וטיפול בפסולת: מסע מוזיקלי בשלוש מערכות.‬
‫בשעה 14:00 בבמה המרכזית.‬
‫למה התחפשת, לעזאזל?‬
‫אני היסטוריונית וזמרת נודדת‬
‫של הריסה הפרטית וטיפול בפסולת.‬
- ‫- את פועל זבל? - כן!‬
‫הסרבל לא מתאים לך במידה.‬
‫הוא לא נועד לי, אלא לגבר במשקל 90 קילו שמתחבא בבינגהמטון.‬
‫לפי הריח, הוא חרבן במכנסיים לפני שעזב.‬
- ‫- אלוהים. - הוא הגיע עם בדל סיגר.‬
- ‫- הוא עדיין רטוב. - לא.‬
‫אני לא מכניסה את זה לפה.‬
‫לפחות המופע שלך על הבמה המרכזית.‬
‫ראית את התסריט?‬
‫מה זה, דמעות?‬
‫זה נורא ואיום.‬
‫בסדר. אז לא תזכי בפרס טוני.‬
‫זה רק יומיים, שתי הופעות,‬
‫ואת ואני נחזיר לגמרי את הטובה. נכון?‬
- ‫- חוץ מזה, יש... - אל תגידי שוב "פיסת נייר".‬
‫אני חייב לומר,‬
‫את ממש מקסימה בסרבל איש הזבל הזה.‬
‫אתה בהחלט יודע איך לדבר עם בחורה.‬
- ‫- איפה בדל הסיגר? - אני שולחת אותו לניקוי יבש.‬
‫זה אביזר נפלא.‬
- ‫- הוא אומר המון על הדמות. - נסי.‬
‫לא בלי זריקת טטנוס.‬
‫איך שאת רוצה. עדיין מקסימה. נכון, סוזי?‬
‫אקנה אחד לעצמי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫יש לי פרפרים בבטן. נצפה משם.‬
‫אז ציצי הרימי, אם יש לך שם ציצים.‬
‫רגע, לאן את הולכת?‬
‫יש לי עבודה.‬
‫לכי תזדייני. זו העבודה שלך!‬
‫אני לא רוצה לצפות בזה!‬
‫אני לא מחזירה טובה לבד.‬
- ‫- את יודעת את השורות שלך? - לא.‬
- ‫- את אמורה לדעת בעל פה. - וגם להיות גבר.‬
‫הם יודעים איפה הוריי.‬
‫הם יודעים גם איפה הוריי.‬
- ‫- הייתי צריך להיות רוקח. - אתה משכנע את המשוכנעים.‬
‫טיפול פרטי בפסולת: מסע מוזיקלי בשלוש מערכות‬
‫מתחיל כעת על הבמה המרכזית. אנא הצטרפו אלינו.‬
‫כעת כשאני שוכב על מיטתי, אני מתפלל שהאל ישמור על נשמתי.‬
‫אנא ברך את אימא ואבא ואת אחי הקטן,‬
‫ובעיקר, אלי, אנא ברך את העיר ניו יורק,‬
‫העיר הכי מדהימה בעולם כולו.‬
‫בהחלט יש לי מזל שאני גר כאן! אמן.‬
‫היי, חבר'ה. הוא ישן!‬
‫מה הם יעשו לילד הקטן הזה?‬
‫למי קוראים לפנות את האשפה שמפחידה את משאיות העירייה?‬
‫למי יש ידע שצברו במאמץ בטיפול בדברים מסוכנים נורא?‬
‫מי מגיעים באישון לילה, נסתרים ונעלמים עם אור ראשון?‬
- ‫- ישנה ערמה... - מאוד גדולה‬
‫מי יפנה אותה?‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול‬
‫הוא יבוא לאסוף את הזבל שלך‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול‬
‫כל מזרן, מיטה אחרי מיטה‬
‫מי מפנה את כל הראיות כשלא היית יסודי?‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול‬
‫צבע רעיל ושמן בישול?‬
‫קחו את זה, בחורים, קחו את זה‬
‫חיות מחמד פראיות, בניגוד לחוזה?‬
‫קחו את זה, בחורים, קחו את זה‬
‫צינורות עופרת ודבק שרברבים?‬
‫שימו כפפות, זו פסולת רפואית‬
‫קחו את זה, בחורים, קחו את זה‬
‫קחו את זה, קחו את זה...‬
‫השמש עולה, בחורים! חייבים למהר!‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול‬
‫אין עבודה קטנה או גדולה מדי‬
‫פשוט שלמו לו במזומן ודי‬
‫הוא לא ישאל שאלות‬
‫מי כאן כדי להעלים דברים בלתי מתוכננים?‬
‫איש הזבל האישי שלך אוסף האשפה שלך‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול...‬
‫לא רע.‬
‫"תריחו את האוויר הרענן הזה. לא הייתם מנחשים שרק אמש‬
‫"היה פה הר זבל בגובה של פיל.‬
‫"גבוה עד כדי כך, שמשפחת פון טראפ המזמרת‬
‫"יכולה הייתה לטפס עליו כדי לברוח מהנאצים.‬
‫"זה גבוה למדי. אבל הביטו עכשיו. הוא איננו!‬
‫"עכשיו רואים רק מדרכות נקיות שאפשר לאכול מהן.‬
‫"רחובות מבריקים כל כך, שתוכלו לראות בהם את השתקפותכם.‬
‫"נראה שאני זקוקה לגילוח."‬
‫המוסף! המוסף!‬
‫"תראו, הנה שליח העיתונים. התרנגול הקורא של ניו יורק.‬
‫"נראה ששוב הגיע הזמן.‬
‫"העיר מתעוררת!‬
‫"כל האנשים המאושרים האלה נרגשים להתחיל את יומם.‬
‫"הנה אימהות צעירות עם תינוקות.‬
‫"הנה איש עסקים עם תיק מסמכים בדרכו לכבוש את העולם.‬
‫"בעלי חנויות מוכנים למכור את מרכולתם‬
‫"ומלצריות שממהרות להגיע לביצי העין המטוגנות‬
‫"שאתם צריכים כדי לעבור את היום.‬
‫"כל האנשים האלה הולכים על המדרכות הנקיות, דבר לא עומד בדרכם.‬
‫"אך אנשים עדיין חושבים שהעירייה אחראית לנס המודרני הזה.‬
‫"אך אגלה לכם סוד, היא לא."‬
‫היא לא?‬
‫"לא, ילד קטן, היא לא.‬
‫"העירייה מטפלת רק בכמות קטנה מהאשפה המושלכת.‬
‫"הדברים הקלים. אבל אנחנו חיים בעיר גדולה.‬
‫"יש לנו אשפה של עיר גדולה.‬
‫"וכדי להיפטר מאשפה של עיר גדולה,‬
‫"צריך הריסה פרטית וטיפול בפסולת."‬
‫מה זה הריסה פרטית וטיפול בפסולת?‬
‫"זו חברה שמשלמים לה‬
‫"כדי לקחת את כל מה שהעירייה לא לוקחת,‬
‫"ובניגוד לעירייה, הם אף פעם לא מסרבים.‬
‫"שלום, קשישי. מה יש לך שם?"‬
‫בדיוק קיבלתי את החשבון.‬
‫"חשבון על מה?"‬
‫נתקלתי בצבע ישן, רעל חולדות, כימיקליים נוזליים, די-די-טי‬
‫ומדף שבור, ורציתי שמישהו ייקח הכול.‬
‫אז קיבלתי את הערכת המחיר הזו. עשרה דולרים.‬
‫רק כדי לאסוף קצת זבל ולקחת אותו רחוק ממני? הם צוחקים עליי?‬
‫"עשרה דולרים זה לא הרבה."‬
‫זה מגוחך. לא אשלם! פשוט אניח הכול עם האשפה לעירייה.‬
‫"העירייה לא תיקח את זה, קשישי."‬
‫אז אקח את זה לחניון של גן הילדים של הכנסייה‬
‫שבפינה ואשרוף הכול. הבעיה נפתרה.‬
‫"אתה בטוח?"‬
‫בהחלט כן. מבחינתי,‬
‫הלוואי שמעולם לא הייתי שומע על הריסה פרטית וטיפול בפסולת.‬
‫אוי, לא!‬
‫פעם היו עצים‬
‫ומי ים בהירים‬
‫אך כעת כל התינוקות‬
‫נולדים עם כלבת‬
‫וזקני תיש מלאים‬
‫כה קשים לגידול‬
‫כבר ראינו ימים אחרים‬
‫זבל!‬
- ‫- החיים לא הוגנים... - פיח!‬
- ‫- ואפסו הסיכויים... - מוות!‬
‫מתחננים לרחמים‬
‫כשבג'רזי מבקרים‬
‫כדי להריח אוויר נקי!‬
‫הובוקן!‬
‫ערפיח רעיל ומקסים‬
‫כבר ראינו ימים אחרים‬
‫על היגיינה גרועה משלמים‬
‫זה נכון, המצב לא ישתפר...‬
‫הוא מת! הבן שלי מת!‬
‫"אוי, לא. זה נראה כמו משהו‬
‫"שנגרם על ידי הריסת בניין ענק."‬
‫זה נכון! חשבתי שהעירייה תפנה‬
‫את כל פסולת ההריסה המסוכנת.‬
‫"העירייה לא מפנה את זה, קשישי."‬
‫אני יודע!‬
- ‫- "ניסיתי להזהיר אותך." - נכון!‬
‫"צריך הריסה פרטית וטיפול בפסולת בשביל זה.‬
‫"אבל לא רצית לשלם על זה."‬
‫לא רציתי לשלם על זה! ועכשיו בני איננו.‬
‫"נכון מאוד. אנשים מאושרים מתים בכל יום בגלל פסולת.‬
‫"עשרת אלפים טון של אשפה מצטברים בניו יורק בכל שעה.‬
‫"האדם הממוצע זורק 1.2 ק"ג של אשפה מדי יום.‬
‫"ומדובר באדם מאוד רזה.‬
‫"פסולת שאינה מטופלת כראוי הורגת עד מיליון איש בשנה ברחבי העולם,‬
‫"ועשויה להעביר דיפתריה, דיזנטריה‬
‫"צהבת מסוג איי, בי, סי, די ואי, דלקת קרום המוח, סרטן, טטנוס, שחפת,‬
‫"דלקת ריאות, שפעת, עגבת ומגוון פתוגנים הנישאים בדם,‬
‫"דלקות טפיליות, מחלות זואונוטיות,‬
‫"וחוץ מזה, לא יהיו מקומות חניה."‬
‫אני לא יכול לשמוע עוד! השתכנעתי!‬
‫הריסה פרטית וטיפול בפסולת זה חשוב. זה חשוב!‬
‫"זה אכן חשוב.‬
‫"אנשים חושבים שאושר הוא דבר שקשה כל כך להשיג,‬
‫"כשלמעשה, העיקר הוא הדברים הקטנים בחיים.‬
‫"משפחה, חברים, חיוכים,‬
‫"והריסה פרטית וטיפול בפסולת.‬
‫"האמת נמצאת מול הפנים שלכם.‬
‫"או על סוליית הנעל שלכם. תגידו להם, חבר'ה!"‬
‫להתראות, זבל שאינו במקום המתאים‬
‫להתראות, אדים שטועמים‬
‫שלום, טיפול פרטי...‬
‫טיפול פרטי בפסולת!‬
‫קחו אותו מפה! זבל!‬
‫יפה מאוד!‬
‫היה לי קצת קשה לעקוב בהתחלה, אני מודה.‬
‫לקח לי 45 דקות להבין שהיא דיברה על הכלב.‬
‫למה גם לבעל וגם לכלב קוראים "טום"?‬
‫אני מכיר רק את כתיבתו ב"וויס".‬
‫עבודתו בתיאטרון הרבה יותר טובה.‬
‫הוא ישמח לשמוע, אייב.‬
‫אני מתכוון שבתיאטרון‬
‫הוא יכול לחקור נושאים משמעותיים יותר. עבודת הבמה שלו מלאת רבדים.‬
‫חלק מעבודתו.‬
‫"אדון המשימות"?‬
‫ברור, תבחר דווקא את הטוב ביותר. אבל "גשר לדרך"?‬
- ‫- שם נוראי. - מחזה נוראי.‬
‫אבל עם כמה מונולוגים נפלאים.‬
- ‫- אייב? זה היה מבטא אירי, נכון? - דבלין.‬
‫שלוש שעות?‬
‫כוונתו כנראה לדבלין שבאירלנד.‬
‫אתה מבין שהוא יושב שם, כן?‬
- ‫- איפה? - ממש שם... קארל!‬
- ‫- אחד הטובים שלך! - לחיים!‬
- ‫- ברכות! - כל הכבוד!‬
‫עכשיו אני מרגיש קצת מלוכלך.‬
‫מי זה היה?‬
‫זה היה המחזאי.‬
‫באמת? הוא נראה כל כך נורמלי.‬
‫כמו כספר בבנק.‬
‫הוא לא כספר בבנק. הוא כותב מוכשר.‬
‫לפעמים.‬
‫עדיף להיות כספר בבנק.‬
‫כספר בבנק תמיד ימצא עבודה.‬
‫אבל ברצינות, אייב, אהבת את המחזה הערב?‬
‫כן. חשבתי שהתבוננותו באלוהים ובדת,‬
‫ההקבלות בין נישואין למוות ולטירוף,‬
‫אף שנעשו קצת בחוסר עידון, היו עמוקות מאוד.‬
‫אלוהים. מתי כל זה קרה?‬
‫על זה היה המחזה.‬
‫באמת? חשבתי שהוא היה על ילד שאיבד את כלבו.‬
- ‫- בדבלין. - כן. בדבלין.‬
‫לא. זה היה רק כלי שהוא השתמש בו כדי לדון בבלבולו של הגבר‬
‫בנוגע למיניותו ויחסיו המעונים עם ישו.‬
‫מתי הזכירו את ישו?‬
‫לא צריך היה להזכיר אותו, הוא היה נוכח מאוד.‬
‫שמה של אשתו היה מרי, הוא נעל סנדלים. היין.‬
‫הוא היה בעלים של בר. לא הגיוני שיהיה שם יין?‬
‫בדרך כלל אין יינות טובים במיוחד בבר.‬
‫הם תמיד חמימים.‬
‫אני לא מזמינה יין בבר.‬
‫מתי את בברים בכלל?‬
‫אף פעם לא. לכן אני לא מזמינה יין בבר.‬
‫לא שמתי לב לאף אחד מהדברים האלה.‬
‫חשבתי שזה היה סיפור מאוד נוגע ללב על ילד וכלבו.‬
- ‫- והכלב היה נהדר. - נפלא.‬
‫רגע. נובמבר האחרון. הייתי בבר בנובמבר האחרון.‬
‫עם מי?‬
‫המחזה בכלל לא היה על זה, רוז.‬
‫אבל אני מסכים בנוגע לכלב.‬
‫לא מזכירים את ישו. או את הבלבול שלו בנוגע למיניותו.‬
‫לא צריך להזכיר את זה.‬
‫זה בהחלט היה עוזר. בכל אופן, זה לא המחזה שאני ראיתי.‬
‫אומנות נועדה שיפרשו אותה, רוז.‬
‫לא נכון.‬
‫אי אפשר פשוט להחליט שהסיפור עוסק במה שבא לך.‬
‫לא החלטתי כלום. ראיתי ילד וכלב, שמת.‬
‫אבל זה לא היה על זה.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני מבקר תיאטרון. משלמים לי לדעת.‬
‫זה בסדר אם לא הבנת. זה לא "ברנשים וחתיכות".‬
‫ממש אהבתי את השמלה שלה.‬
‫אני צריך עוד משקה.‬
‫אהבת את "ברנשים וחתיכות".‬
‫כמובן. הוא היה נפלא.‬
- ‫- עוד משקה? - ראיתי "ברנשים וחתיכות"...‬
‫האם ייתכן שאתה טועה, אייב?‬
‫שהמחזה הערב לא היה התבוננות מעמיקה בישו‬
‫ובהומוסקסואליות מודחקת,‬
‫אלא מחזה מתוק ופשוט על ילד שאיבד את כלבו?‬
‫לא!‬
‫לא ייתכן בשום אופן?‬
‫לא, רוז! ואני לא מבין למה את נסערת כל כך.‬
‫כי אתה קורא לי אידיוטית.‬
‫אני לא קורא לך אידיוטית.‬
‫רק אמרתי שאת לא מבינה את המחזה בכלל. זה בסדר.‬
‫כי אני אידיוטית.‬
‫תיסוג, תיסוג, תיסוג.‬
‫רוז, העובדה שאינך מבינה יצירה תמטית מורכבת כמו זו‬
‫לא מעידה על רמת האינטליגנציה שלך.‬
‫אני לא מבין שום דבר שאת עושה. האם זה הופך אותי לאידיוט?‬
- ‫- אני אזמין קינוח! - גם אני!‬
‫יודע מה? אולי אתה צודק.‬
- ‫- תודה! - בוא נשאל את המחזאי.‬
‫מה? לא! רוז!‬
‫לא מפריעים לארוחה שלאחר הצגת הבכורה. לא לפני שמגיעות ביקורות חיוביות!‬
‫סלח לי, אני רוז וייסמן, אשתו של אייב.‬
‫ראינו את המחזה שלך הערב. אכפת לך רגע?‬
‫טוב, אני...‬
‫תודה רבה לך.‬
‫תהיתי אם תוכל לומר לנו על מה, לדעתך, המחזה שלך?‬
‫הוא כתב אותו, רוז. הוא יודע על מה הוא.‬
‫שלום, אייב.‬
‫עיצוב הסאונד היה נפלא.‬
‫בסדר. אז ספר לי. על מה היה המחזה שלך?‬
‫כשהייתי ילד, היה לי כלב בשם טום,‬
‫והוא מת בפתאומיות בקיץ אחד, ומעולם לא הצלחתי להתגבר על זה.‬
‫זה הכול?‬
‫זה צילק אותי מאוד.‬
‫מר וגברת וייסמן! יאנוש הציע לי נישואין! והסכמתי!‬
‫היא הסכימה!‬
- ‫- שאכין לכם כריך? - מה?‬
‫לא. הצעת לה נישואין?‬
- ‫- והסכמתי! - היא הסכימה!‬
‫אולי חביתה?‬
‫לא. לא צריך חביתה.‬
‫זלדה, אני כל כך שמחה בשבילך.‬
‫תודה, גברת וייסמן.‬
‫אנקה את עלי הוורדים אחרי הקינוח.‬
‫מצאת לך אישה נפלאה.‬
‫תודה, מר וייסמן. תיקנתי את האור בארון המצעים.‬
‫יופי! טוב, אז לילה טוב.‬
‫כן, לילה טוב.‬
‫סיימתי לשטוף כלים.‬
‫החזרתי את הרהיטים למקום.‬
‫איזה ערב נפלא!‬
‫צריך לשמן את הדלת.‬
‫וואו. הציגו את זה?‬
- ‫- מול אנשים חיים? - לצערי, כן.‬
‫אנחנו עובדים קשה מדי.‬
‫אני רוצה לשפר את זה קצת. בבקשה. כל הצעה תעזור.‬
‫אדם? קדימה. תציע משהו. אשתך כל כך שמנה ש...‬
‫זו סתם גסות רוח.‬
‫לא, אתה תמיד מספר בדיחות "אשתי שמנה".‬
‫האישה ילדה שלושה ילדים. נסי את לרדת במשקל אחרי שלוש לידות.‬
- ‫- אלווין! התסריט כבר מוכן? - כמעט.‬
- ‫- עליי להקליד אותו כבר. - עוד שנייה, טרודי.‬
‫שאביא מכונת כתיבה?‬
‫זה ישמח אותך, טרודי?‬
‫גורדון יזדקק לזה תכף.‬
‫גם אם הייתה לי בדיחת פתיחה טובה.‬
‫עלינו לסיים את עבודתנו האמיתית קודם.‬
‫רציתי להציע שייכנס לילד מוט בראש,‬
‫אבל זה כבר תפוס.‬
‫מה לגבי מקל פוגו?‬
‫לעזאזל, ג'ורג'! אני לא מאמין שזה קורה!‬
‫נתקן את זה, גורדון!‬
‫לא ראו אותו הולך?‬
‫הוא היה בכיסא האיפור,‬
‫סאלי יצאה להביא עוד צמר גפן, וכשהיא חזרה, הוא נעלם.‬
‫הייתי צריך לדעת על צמר הגפן?‬
‫לא, גורדון.‬
‫האם המידע הזה רלוונטי למצב?‬
‫רק עדכנתי אותך, גורדון.‬
‫תודה. יש לך עוד עובדות אקראיות?‬
‫מה הייתה טמפ' החדר כשעזב?‬
‫היה קר? אולי הוא רצה סוודר.‬
‫אולי זה הסיבה ש-20 דקות לפני השידור‬
‫הקומיקאי המזדיין שלי הולך, ואיש לא שם לב?‬
‫בדקנו את חדר הסוודרים? יש לנו חדר סוודרים?‬
‫אולי אנחנו צריכים.‬
‫ג'ורג', תתקשר למישהו. שיתקינו חדר סוודרים מיד!‬
‫אתה רציני?‬
‫לא, אני לא רציני לגבי חדר הסוודרים!‬
‫אני כן רציני לגבי העובדה שחסר לי אורח,‬
‫והאם מישהו עושה משהו לגבי זה?‬
- ‫- מייק! - מטפל בזה.‬
‫אתה מתאם הכישרונות שלי. תתאם לי כישרון.‬
- ‫- מארג'! - כן?‬
- ‫- הייתי מניאק אלייך? - כן.‬
‫מצטער. תקני לעצמך פרחים. מייק?‬
‫המנהל שלו איתי על הקו.‬
‫איך? איך הוא פשוט הולך?‬
‫הוא לא יציב. זו הסיבה שהוא מצחיק.‬
- ‫- הוא לא כזה מצחיק. - הוא עשוי לחזור.‬
‫לא נראה לי שהוא חוזר.‬
‫הוא לקח את המעיל שלו, את הכובע שלו, וספל קפה של התוכנית.‬
‫מעכשיו איש לא מקבל ספל עד אחרי ההופעה בתוכנית!‬
‫זה ברור? מייק?‬
‫בלי ספלים עד אחרי התוכנית.‬
‫מה מצב הקומיקאי, מייק?‬
‫אני משתדל, גורדון.‬
‫הצד החיובי הוא שהוא האורח האחרון.‬
‫אולי אנשים יעבירו ערוץ עד אז.‬
‫זה הצד החיובי?‬
‫שאנשים יעבירו לפני סוף התוכנית?‬
‫לא, התכוונתי... למה שלא פשוט נאריך את האורח הלפני אחרון,‬
- ‫- הבחור מגן החיות של הברונקס? - אלוהים!‬
‫פשוט נבקש ממנו להביא חיה שלישית.‬
‫לא! לא אעמיד פנים שאכפת לי משלוש חיות!‬
‫לא אכפת לי משתי חיות!‬
‫חיה אחת יכולה ללכת להזדיין. אני רוצה קומיקאי!‬
‫כותבים!‬
‫שימו לב טוב!‬
‫כל סטנדאפיסט לוזר שאתם מכירים, חבר שלכם,‬
‫מישהו מבי"ס, שחקן כדורת,‬
‫שזיין את דודניתכם או עשוי להיות קרוב שלכם,‬
‫תתקשרו אליו, שיבוא. מייק יבדוק אותו,‬
‫וגם אם הוא גרוע, מייק יאשר אותו בכל זאת.‬
‫אני חוזר, כל אחד עם דופק ושש דקות טובות,‬
‫זה יום המזל שלו!‬
‫מייק! בוא עם ספר הטלפונים שלך למשרד שלי עכשיו!‬
‫כן!‬
‫קדימה. מישהו בטח מכיר מישהו.‬
‫תראה, אלווין, אני יודע.‬
‫יש לי 12 "בדיחות טוק טוק".‬
‫לא? אף אחד?‬
‫ססיל, מה עם אביך?‬
‫זה יהיה בית מאוד נחמד.‬
‫אעריך את זה אם לא תחרבנו עליו מיד.‬
‫יש לכן עיר שלמה לחרבן בה. חרבנו כמה שבא לכן.‬
‫סוזי מאירסון. כן. היא כאן. זאת מידג'.‬
‫שלום.‬
‫שאלה, כמה אסתבך אם לא אשתתף במופע הזבל היום?‬
- ‫- את מתכוונת, כמה גפיים אאבד? - כן.‬
- ‫- והאם הן יחסרו לי? - בדיוק.‬
‫כנראה ארבע. והן יחסרו לי.‬
‫יש סיכוי שאופיע בתוכנית הערב.‬
‫איזו תוכנית?‬
‫של גורדון פורד.‬
‫לעזאזל!‬
‫זה "לעזאזל" טוב או רע?‬
‫כרגע הוא רע,‬
‫אבל הוא עשוי להפוך לטוב אם תופיעי בתוכנית.‬
‫זה "לעזאזל" גמיש מאוד. מה קורה?‬
‫קורים דברים. תישארי ליד הטלפון. אחזור אלייך.‬
‫דילר בפריז, שרייבר בדנבר,‬
‫סאל חולה. סטילר הסכים, מירה סירבה.‬
‫היא לא סלחה לנו על שירדנו על ידיה.‬
‫אני מחכה לתשובה מסטורץ' ואלן. שאנסה את הופ?‬
‫לא. לעזאזל! כן.‬
‫נפלא. תכף אשוב.‬
- ‫- גורדון? - כן?‬
‫תכניס אותי, מאמן!‬
‫מה?‬
‫יש לי 20 דקות נקיות‬
‫וידידותיות לשידור על מספר נושאים.‬
‫יש לי בדיחות משפחתיות, פוליטיות,‬
‫יש לי בדיחות על משפחות בפוליטיקה. אני מוכנה.‬
‫למה?‬
‫להופיע בתוכנית.‬
‫התוכנית הזאת?‬
‫כן. איזו עוד תוכנית יש?‬
‫טינה, תוכלי לתת לי דקה, בבקשה?‬
- ‫- אל תיגע באף. - לא אגע באף.‬
‫אל תיגעי באף שלו.‬
‫נו? מה דעתך?‬
‫שכן, לא כדאי שתיגעי באפי.‬
‫בחייך. זה יפתור את כל הבעיות שלך. אני כאן.‬
‫לא איעלם, ובדיוק סידרו לי את השיער.‬
- ‫- מידג'. - אעביר לצוות.‬
‫אפילו אשאל את אלווין לדעתו, למרות שלא אכפת לי.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫למה לא?‬
‫תודה על ההצעה.‬
‫זה כי אני לא יוצאת איתך?‬
- ‫- אני לא חושב שזה סגור. - זה די סגור.‬
‫אני זוכר משהו אחר.‬
‫זה סגור כמו פרשת דרייפוס.‬
‫זה לא כי את לא יוצאת איתי.‬
‫אז למה? כי אני יפה מדי?‬
‫לא. אבל את באמת מאוד יפה.‬
‫יש לנו פה חוק. מעולם לא הפרנו אותו.‬
‫איש מעובדי התוכנית לא יכול להופיע בה.‬
‫זה חוק טיפשי. שנה אותו.‬
‫לא אשנה את החוק הזה.‬
‫גורדון, אני סטנדאפיסטית. ראית אותי. אהבת אותי.‬
‫נכון. אין חריגות.‬
‫אני רוצה להיות על הספה שלך.‬
- ‫- כמובן. - לא על הספה הזאת.‬
‫מצטער.‬
‫זה טיפשי.‬
‫יש לך מקום ריק.‬
‫אמרת, ואני מצטטת, "כל קומיקאי לוזר". אפילו אמרת שהוא יכול להיות גרוע.‬
‫את יודעת שראלף סטנדאפיסט?‬
‫לא ידעתי.‬
‫הוא ממש רוצה להופיע בתוכנית. ראלף לעולם לא יופיע בתוכנית.‬
- ‫- טוב, אבל... - גם ססיל קומיקאי. הוא טוב.‬
‫הוא לא יופיע בתוכנית.‬
- ‫- מל סטנדאפיסט... - אני יודעת.‬
‫הוא עובד כל הזמן. מתים עליו. מל לעולם לא יופיע בתוכנית.‬
‫זה חוק שרירותי.‬
‫וילי ניסה. את מכירה את וילי?‬
‫המאבטח?‬
‫זמר. יש לו קול בריטון נפלא. וילי לעולם לא יופיע בתוכנית.‬
- ‫- גורדון. - את מרוויחה טוב, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה נחמד, המשכורת.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫אני מניחה שזהו זה.‬
‫זהו זה.‬
‫תודה על זמנך.‬
‫עליי ללכת או שאאחר לחלטורת הזבל שלי.‬
‫אין לי מושג באיזה הקשר זה נאמר. תגידי לטינה לחזור הנה.‬
‫הוא נגע באף שלו.‬
‫לא נגעתי.‬
‫אני לא לובשת את זה.‬
‫אשלם לך עוד עשירייה.‬
‫זה מביך.‬
‫ומה שאת לובשת עכשיו יותר טוב?‬
‫סוזי!‬
‫מה את עושה פה? מה קרה להופעה בתוכנית?‬
‫זה לא קורה. זה מה שקרה. אפשר את הסרבל שלי, בבקשה?‬
- ‫- אני לא מבינה. - כותבים לא יכולים להופיע בתוכנית. לעולם.‬
‫על מה את מדברת, לעזאזל? את יכולה ללכת.‬
‫בסדר. קחי.‬
‫זה החוק. הוא מעולם לא הופר.‬
‫לעולם לא אופיע ב"תוכנית של גורדון פורד".‬
‫לעזאזל!‬
‫"לעזאזל" טוב או רע?‬
‫זה היה "לעזאזל" רע לגמרי.‬
‫אני מצטרפת. ומוסיפה פעמיים "חרא" ו"זין" אחד.‬
- ‫- זה חוק טיפשי. - נכון מאוד.‬
‫טוב. אני אלך לגמור עם זה, אם לא אכפת לך.‬
‫אימא!‬
‫אית'ן. היי, מותק.‬
‫באנו לראות את ההצגה.‬
‫איך ידעתם על ההצגה?‬
‫הזמנת אותנו.‬
‫שיט! נכון.‬
‫כמעט לא הגענו.‬
‫אסתר החליטה פתאום שנמאס לה לשמוע את קולות משפחתנו.‬
‫הייתי צריך לשחד אותה בגלידה ובצעצוע.‬
‫היא גאונה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן. אני בסדר.‬
‫זכרת שאנחנו באים?‬
‫כן. ברגע שהגעתם הנה.‬
‫רוצה שנלך?‬
‫לא. תישארו, תיהנו מההצגה. פשוט היה לי יום רע, זה הכול.‬
- ‫- למה? בעיות בעבודה? - נו...‬
‫יותר מדי דיבורים!‬
‫את במשפחה הלא נכונה, ילדה.‬
‫טוב. יש נקניקיות איפשהו.‬
‫תן להם לזלול. נתראה אחר כך.‬
‫היי!‬
‫פשוט... יש ימים קשים יותר, אתה יודע?‬
‫כן. אני יודע.‬
- ‫- אבא! - היי, אסתר!‬
‫הציבור אמר את דברו.‬
‫"טיפול פרטי בפסולת: מסע מוזיקלי בשלוש מערכות" הוא להיט.‬
‫צפו בו עכשיו בבמה המרכזית.‬
‫כעת כשאני שוכב על מיטתי, אני מתפלל שהאל ישמור על נשמתי.‬
‫אנא ברך את אימא, אבא ואת אחי הקטן.‬
‫ובעיקר, אלוהים, ברך את ניו יורק...‬
‫אלוהים! חם שם.‬
‫תמשיך.‬
‫אנא ברך את ניו יורק, העיר הכי מדהימה בעולם כולו.‬
‫בהחלט יש לי מזל שאני גר כאן! אמן.‬
‫הילד הזה יסבול מבריונות בעשור הקרוב.‬
‫חבר'ה, הוא ישן!‬
‫למי קוראים לפנות את האשפה שמפחידה את משאיות העירייה?‬
‫למי יש ידע שצברו במאמץ בטיפול בדברים מסוכנים נורא?‬
‫מי מגיעים באישון לילה, נסתרים ונעלמים עם אור ראשון?‬
- ‫- ישנה ערמה... - מאוד גדולה‬
‫מי יפנה אותה?‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול‬
‫הוא יבוא לאסוף...‬
‫איש הזבל האישי שלך יכול...‬
‫"תריחו את האוויר הרענן הזה.‬
‫"לא הייתם מנחשים שרק אמש‬
‫"היה פה הר זבל בגובה של פיל.‬
‫"גבוה עד כדי כך, שמשפחת פון טראפ המזמרת‬
‫"יכולה הייתה לטפס עליו כדי לברוח מהנאצים.‬
‫"זה גבוה למדי. אבל הביטו עכשיו. הוא איננו!‬
‫"עכשיו רואים רק מדרכות נקיות שאפשר לאכול מהן.‬
‫"רחובות מבריקים כל כך, שתוכלו לראות בהם את השתקפותכם.‬
‫"נראה שאני זקוקה לגילוח."‬
‫הבדיחה הזאת מצאה את קהל היעד שלה.‬
‫מה נסגר?‬
‫המוסף, המוסף!‬
‫הנה שליח העיתונים.‬
‫הוא מחלק עיתונים שהופכים לזבל, למרבה האירוניה.‬
‫והנה אם עם התינוקות שלה.‬
‫איש עם תיק מסמכים, שהוא אבא של אחד התינוקות לפחות.‬
‫נראה שדבר אחד שאנשים פה לא זרקו הוא סמי המרץ.‬
‫היא לא?‬
‫מה? אה. נכון. רגע.‬
‫בסדר, אני פה. בסדר.‬
‫לא פספסתם הרבה, תאמינו לי.‬
‫"לא, ילד קטן. היא לא.‬
‫"העירייה מטפלת רק בכמות קטנה מהאשפה המושלכת.‬
‫"הדברים הקלים. אבל אנחנו חיים בעיר גדולה."‬
‫יש לנו אשפה של עיר גדולה. מבינים?‬
‫מה זה הריסה פרטית וטיפול בפסולת?‬
‫אלוהים, זה מעצבן. בכל אופן...‬
‫פעם היו עצים‬
‫ומי ים בהירים‬
‫אך כעת כל התינוקות נולדים עם כלבת‬
‫וזקני תיש מלאים‬
‫כה קשים לגידול‬
‫כבר ראינו ימים אחרים‬
‫זבל!‬
- ‫- החיים לא הוגנים... - פיח!‬
- ‫- ואפסו הסיכויים... - מוות!‬
‫מתחננים לרחמים‬
‫כשבג'רזי מבקרים‬
‫כדי להריח אוויר נקי!‬
- ‫- הובוקן! - קרוב מדי.‬
‫ערפיח רעיל ומקסים‬
‫כבר ראינו ימים אחרים‬
‫על היגיינה גרועה משלמים...‬
‫היי. מה קורה שם, לעזאזל?‬
‫מה? זו הצגה על זבל.‬
‫לא נכון. היא עושה שם שטויות.‬
‫והיא עדיין לא יודעת בע"פ!‬
- ‫- מה אתה רוצה ממני? - את מה שהבטחת.‬
‫היא שם. לובשת את הסרבל.‬
‫היא היוותה בעיה מההתחלה.‬
‫היא סירבה להשתמש בסיגר.‬
‫הסיגר לא חסר לאיש.‬
- ‫- ביקשתי ממך טובה. - אני יודעת.‬
‫וחשבתי שאת לוקחת אותה ברצינות.‬
‫באמת לקחתי אותה ברצינות.‬
‫זה נראה לך רציני?‬
‫זה זמן רע לשאול איפה אימא שלו?‬
‫זה נראה כמו התקף זעם,‬
‫ואני לא אוהב התקפי זעם!‬
‫תקשיבי, בפעם הבאה שאבקש ממך טובה...‬
- ‫- בפעם הבאה? - כן, בפעם הבאה.‬
‫זאת הייתה הטובה, פרנק.‬
‫על מה את מדברת, לעזאזל?‬
‫השבנו לכם טובה. זהו זה!‬
‫זהו זה?‬
‫אין דבר כזה, סוזי. את בבעלותנו.‬
‫שלושים אחוז מכל מה שאת עושה, כל מה שאת נוגעת בו,‬
‫כל מה שהיא נוגעת בו. זו העסקה!‬
‫כן, אבל זה היה לפני שהסכמנו לעשות את זה!‬
‫סוזי, אני חושב שיש לך בעיה בהבנה.‬
‫לא נכון. זה אמור היה לסגור את החוב בינינו.‬
‫אין "סגירת חוב". זהו זה! זה המצב!‬
‫לכמה זמן?‬
‫כל עוד את סוזי פאקינג מאירסון!‬
‫תתאפסי על עצמך. ותאפסי אותה.‬
‫ובחיים אל תהרסו שוב הפקה מוזיקלית שלנו.‬
‫בפעם הבאה תהיה טכנולוגיה.‬
‫כן, אני מניחה שבזמן שהוא מתאבל,‬
‫אני אמורה לספר לכם על כל הדרכים בהן פסולת יכולה להרוג.‬
‫"ביי ביי בירדי" ב-20:00.‬
‫מה קורה פה?‬
‫זו תערוכה. לך תקנה צמיגים.‬
‫למה מידג' מוותרת על הבמה? זה לא מתאים לה.‬
‫לא יודעת, ג'ואל. זה ערב לא משהו. תבקש החזר כספי.‬
‫מי הבחורים האלה, סוזי?‬
- ‫- הם אף אחד. - הם לא נראים ככה.‬
- ‫- זה מה שהם. - עצבנת אותם?‬
‫תניח לי.‬
‫מה עשית? למה הם מאיימים עלייך?‬
‫למה הם מסתכלים על מידג' כאילו היא שייכת להם?‬
‫אין לי מושג.‬
‫עירבת אותה במשהו?‬
‫מה קורה, "מנהלת", הצטרפת למאפיה?‬
- ‫- לא. - לא?‬
‫זה נראה כמו חלק ב' של ועידת המאפיה.‬
- ‫- אני צריכה ללכת. - היי. תביטי בי.‬
- ‫- את שולטת במצב? - כן.‬
- ‫- את צריכה עזרה? - לא!‬
‫כמה עמוק אשתי שקועה בחרא אליו הכנסת אותה?‬
‫לך לשמרטף. טוב, ג'ואל?‬
‫לכי תזדייני.‬
‫את לא חמודה כי את נמוכה‬
‫ולבושה כמו ילדה מקומיקס. אני רוצה לדעת במה הסתבכת.‬
‫בסדר. תודה שקפצת לביקור.‬
‫אני אגלה, סוזי.‬
‫אני אגיע לשורש‬
‫של האופן שבו פישלת שוב, את שומעת?‬
‫להתראות, זבל שאינו במקום המתאים‬
‫להתראות, אדים שטועמים‬
‫שלום, טיפול פרטי...‬
‫טיפול פרטי בפסולת!‬
‫קחו אותו מפה! זבל!‬
‫בן כמה אתה, 30?‬
‫זה מרגש.‬
‫אף פעם לא מבקשים מאיתנו לעשות קטע שלישי. נכון, קופר?‬
‫בטוח שאתה לא רוצה להאכיל אותו בטרמיט?‬
- ‫- בטוח. - אתה מפספס.‬
‫חוזרים מפרסומות בעוד שלוש, שתיים...‬
‫ברוכים הבאים, חברים, וכן,‬
‫אנו עוד כאן עם אורחי, הארט באקלי מגן החיות של הברונקס,‬
‫ואיני מאמין כמה מזל יש לי,‬
‫אך יש לו עוד יצור חמוד שנוכל לפגוש, אז...‬
‫סליחה, אדוני? אלה שירותי הנשים?‬
‫איזה קטע! סופי לנון.‬
‫בחיי, כמה טוב לראות אותך.‬
‫תיזהר, כך התחילו נישואיי החמישיים‬
‫ונגמרו הרביעיים.‬
‫זו הייתה קבלת פנים נחמדה.‬
‫שלום! אני חושבת שלבשתי את אחיך ל"דלמוניקו" אמש.‬
‫תענוג לראותך, סופי. היי, רוצה טרמיט?‬
‫אולי אחר כך.‬
‫סופי לנון, כפי שאתם יודעים, מנחה את השעשועון המצליח "שניות".‬
‫תודה. הוא באמת מצליח, נכון?‬
‫תקני אותי, האולפן שלכם לא נמצא במורד המסדרון?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫ובכל זאת, אני מאמין שזו הפעם הראשונה שבאת לבקר.‬
‫באמת?‬
‫אני לא רוצה להשוויץ,‬
‫אבל אני מרגיש שהיינו חברים טובים שלך פה בתוכנית.‬
‫אולי עזרנו לך להשיג את הלהיט שלך.‬
‫זה נכון, גורדון. הייתי בנקודת שפל, ואתם נתתם לי הזדמנות לטפס בחזרה.‬
‫אז מה קרה?‬
‫אתה מכיר אותי, ברגע שאני מטפסת על משהו...‬
‫תירגעי, סופי, תירגעי.‬
‫היי, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫מה נסגר?‬
‫למה לא סיפרת לי על החוק הדפוק הזה?‬
‫מה?‬
‫מי שעובד בתוכנית לא יכול להופיע בה? זה נכון?‬
‫כן. אז מה?‬
‫למה לא אמרת לי את זה כשהעסקת אותה?‬
‫לא העסקתי!‬
‫זה לא תירוץ!‬
‫זה קצת תירוץ.‬
‫עליך לתקן את זה.‬
‫עליי... אנחנו באמצע התוכנית!‬
‫אז תתקן את זה אחר כך.‬
‫אני לא אתקן כלום.‬
‫זה חוק דפוק.‬
‫זה חוק של גורדון. דברי איתו.‬
‫זין!‬
‫סוזן?‬
‫סוזן!‬
‫כרגע הבריקו את הרצפה.‬
‫סוזן! אני אתפוס אותך. אל תשכחי ששיחקתי לקרוס!‬
‫סוזן! לעזאזל.‬
‫את יכולה להפסיק? אני ב...‬
‫זה בזבוז מגוחך של גרביונים. תעצרי.‬
‫את תפסידי.‬
‫זה בדיוק כמו המסיבה שהלכנו אליה‬
‫והיינו אמורות להתחפש לאישה נערצת,‬
‫ואת התחפשת לליידי מקבת', והיה לנו ריב נורא.‬
‫עזבת בריצה, ותפסתי אותך גם אז.‬
‫אוי, לא. עברת בדלת זכוכית. איך אמצא אותך?‬
‫את לא יכולה לא לדבר איתי.‬
‫יש סיבה שנתקלנו זו בזו. היקום אומר לנו משהו.‬
‫לא נכון!‬
‫וזה בכלל לא כמו הערב ההוא או המסיבה ההיא.‬
‫והיית בקבוצת הלקרוס שעתיים, ואז השתעממת!‬
‫לקרוס זה משעמם!‬
‫אני יודעת שזה משעמם!‬
‫אמרתי לך שזה משעמם ושלא כדאי לך להצטרף.‬
‫ואז הצטרפת כי אמרתי לך לא.‬
‫כמה דפוק זה?‬
‫אלוהים, אין לך איזו גאלה ללכת אליה?‬
‫לא. היום יום המנוחה שלי.‬
‫סוזן מאירסון.‬
‫אני לא מאמינה שאני מדברת איתך. עברו...‬
‫אל תעמדי שם ותעמידי פנים שזה איחוד מרגש.‬
- ‫- אני צריכה ללכת. - למה?‬
‫יש לי עבודה. יש לי חיים.‬
‫זה שאת מאבדת עניין במשהו לא אומר שהוא פשוט נעלם.‬
- ‫- אני יודעת. - עדיין היה לקרוס אחרי שפרשת.‬
‫לא צריך היה להיות.‬
‫בבקשה, פשוט... עבר כל כך הרבה זמן.‬
‫את נראית ממש טוב.‬
‫זה נכון. אני מתה על הכובע.‬
‫גברת גורדון פורד?‬
‫כן.‬
‫זה חתיכת הישג.‬
- ‫- זה לא כל מה שאני. - כן, זה כל מה שאת.‬
‫זה כל מה שאת בשבילי. גברת פאקינג גורדון פורד.‬
‫מה שלומך?‬
‫עדיף לך לבחור שאלה אחרת.‬
‫סוזי, יש סיכוי שנוריד הילוך?‬
‫לא אמרתי לך לעקוב אחריי. לא רציתי לדבר איתך.‬
‫היי, בואי נשתה משהו.‬
‫בואי נמצא בר ונשתכר,‬
‫ותוכלי לומר לי כל מה שרצית לומר לי במשך 15 שנה.‬
‫אני לא רוצה לומר לך כלום.‬
‫בסדר, אז תוכלי לשאול אותי כל מה שרצית לשאול במשך 15 שנה.‬
‫לא. בכל מקרה כל מה שאת אומרת הוא בולשיט.‬
‫אני מבינה למה את מרגישה ככה.‬
‫אני לא שמה זין על ההבנה שלך.‬
‫אנחנו בציבור. זה רועש מדי.‬
‫אני רועשת! הייתי רועשת אז, ואני רועשת עכשיו. זה לא חדש.‬
‫בבקשה. בואי נשב לשתות משהו.‬
‫אני לא יכולה לדבר על הכול ברחוב ככה.‬
- ‫- לא. - בבקשה, בואי נדבר.‬
‫תני לי לשמוע מה חדש אצלך.‬
‫הכול אותו דבר אצלי. אני מה שתמיד הייתי. ואת?‬
- ‫- תני לי... - מה?‬
‫להסביר? להתנצל?‬
‫"להתנצל". על מה?‬
‫על מה?‬
‫על זה ש... לא יודעת, תכננת, הבטחת ו...‬
‫מעולם לא הבטחתי.‬
‫את צוחקת עליי.‬
‫הייתי בת 22. אילו הבטחות אפשר להבטיח בגיל 22?‬
‫הרבה!‬
‫אנחנו נשים בוגרות.‬
‫אנחנו לא יכולות לדבר כמו נשים מבוגרות?‬
‫אני לא יודעת איך נשים מבוגרות מדברות. אני עובדת עם קומיקאים.‬
‫בסדר. אתנצל, אם זה מה שאת רוצה.‬
‫באמת? איזו מקסימה. ממש מתוקה.‬
‫אני לא רוצה התנצלות. אני לא רוצה ממך כלום.‬
‫אני נשבעת, לא התכוונתי לפגוע בך.‬
‫היינו בקולג'.‬
‫הייתי ג'ינג'ית. גם זו הייתה טעות.‬
‫לא, אני לא...‬
‫את בהחלט לא היית.‬
‫בחיי, אני ממש רוצה להזמין אותך למשקה.‬
‫אני צריכה ללכת. נחמד לראות אותך, הדי.‬
‫את נראית טוב כבלונדינית.‬
‫אולם המוזיקה רדיו סיטי‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬