Minunata doamnă Maisel
Cine transformă acest oraș maro
În straturi verzi și roz
Datorită profesioniștilor primăriei New Yorkului
În spații verzi și peisagistică
Totul crește!
Cine face loc florilor
Tunde gazonul Curăță copacii
Nu se grăbește niciodată
- Unde se construiește mai mult? - Așa crește
Mulțumim, Spații verzi New York
Merge mai departe Ca albinele datorită nouă
Totul crește
Așa merge treaba
Totul crește
Bine! Opriți-vă!
Iar s-a prins petala în gard. Chiar trebuie să ne întindem?
- Da. - Să ne ghemuim!
- N-ați înflorit încă. - Nu e destul loc.
Ăsta e tot spațiul, deci aveți destul loc!
De la început!
Cum o să trecem de asta?
Frank! Nicky!
Ai ajuns repede.
Ai zis să vin repede.
De obicei, când le spunem oamenilor să vină repede, nu se grăbesc.
Și trec granița statală.
Mulțumim că nu ne faci să mergem în Connecticut să te aducem.
Care e urgența?
Avem nevoie de o favoare.
Sigur. Ce fel de favoare?
Inaugurăm un spectacol aici mâine, la Expo.
Ceva distractiv. Informativ.
- O producție excelentă. - E foarte bună anul ăsta.
Dar vedet ne-a lăsat baltă.
Nu-l găsim.
- Ați încercat în Connecticut? - Da.
O să apară undeva, cel mai probabil la mal.
Așa că ne-am gândit la Midge.
- Pentru ce? - Pentru personajul principal.
Principal! Credeam că îți va plăcea.
Despre ce vorbiți?
Unul dintre afiliații noștri vinde un produs
prin muzică și dans.
Și rolul principal e un fel de narator.
Ca Our Town, puțin schimbat.
Midge este comediantă. Nu face de-astea.
Și ar putea face asta? Doar o zi?
Nu cred.
Ce zici acum?
E un număr foarte frumos. Dar are serviciu acum.
I-am spus deja șefului de ea. I-a plăcut mult ideea.
Îmi pare foarte rău.
Unde vă duceți?
Șefu' conta pe noi.
Îi place să audă veștile proaste imediat.
E prea din scurt, știți?
În Our Town, oamenii ăia erau actori, nu? Midge nu e actriță.
Ce zici să te ajut să găsești pe cineva?
Șeful o vrea pe fata drăguță care vorbește spurcat.
L-a făcut să râdă.
Ceva rar, să știi.
Am un magician care o să vă placă.
Are părul lung, de la distanță zici că-i femeie.
Susie, îți cer o favoare. Înțelegi ce înseamnă „favoare”?
Da, înțeleg.
Vezi tu, într-o relație ca a noastră,
bazată parțial pe respect reciproc și parțial pe faptul
că ți-am făcut o mulțime de favoruri. Biroul...
- Mobila... - Nu te-am omorât atunci...
O favoare bună.
Dar, vezi? Când apelăm la tine, te rugăm să ne faci o favoare,
așa ne răsplătești. Așa funcționează răsplata.
Deci dacă fac asta, e o răsplată.
Da. Și e foarte frumos din partea ta.
- Se pune ca răsplată. - Cu siguranță.
Vrei să vezi hârtia?
Nu trebuie. Vorbesc cu Midge.
Șeful va fi încântat.
Totul crește
Acum vă ridicați.
Cinci, șase, șapte, opt. Stop!
Neața! Băutură, să te dregi?
Gordon Ford Show.
Neața! Băutură, să te dregi?
Totul e pe dos, dragă. Ia două.
Neața, Marge.
Neața! Băutură, să te dregi?
Ce? Nu. Ce e aia?
Singurul lucru util învățat de la mama.
Neața, Trudy.
Nu mai vreau să fiu numărul unu.
Doamne, ce oribil! Îl bei pe-al tău?
- Nu l-am băut deja? - Nu cred.
Poftim.
Doamne, ce oribil!
Nu înțeleg. Cum de m-am trezit la Wollman?
- Era ora 2:00. - Habar n-am.
Aveam patine în picioare. Am patinat acolo?
Măcar era patinoar.
Dar nu același de unde am pornit.
Cred că am sărutat-o pe Betty Porter.
Ba eu am sărutat-o.
Neața, domnilor.
Toți am sărutat-o?
Betty Porter nu a venit aseară.
- Sigur? - A născut marțea trecută.
- A născut? - Pe cine am sărutat?
Betty Porter era însărcinată?
Beți, băieți.
- Băutură, să te dregi? - Nu, mersi.
Neața, șefu'.
Midge, nimeni n-are nevoie de atâta fericire acum!
Scuze.
Nimeni de aici nu rezistă la băutură? Serios?
- Unde au dispărut bărbații adevărați? - Dacă afli, să-mi spui!
Betty Porter era însărcinată, știai?
Ce insinuezi?
Midge, Gordon vrea să vorbească cu tine în studio.
Acum? Bine.
Știi, e mult mai distractiv cu o fată.
Scaun nou.
Mă asigur că pot să-l manevrez.
Lumea crede că pentru emisiune îți trebuie carismă și glume,
dar îți trebuie un scaun bun.
Nota 5,8 de la arbitrul rus.
Să văd dacă Jack Paar poate face asta.
Se pare că nu ești așa de mahmur ca restul grupului.
Strămoși scoțieni.
Am băut trei pahare de la Marge și am vomat de două ori.
Arăți bine.
Nu beau niciodată pe patine.
Da, m-am cam amețit aseară.
- Serios? - Da.
Mi s-a părut mie!
Voiam doar să văd dacă nu ești supărată.
Pe mine, de fapt, după chestia cu buzele noastre care s-au atins.
Sărutul.
Așa i se spune azi?
- Nu m-am supărat. - Bine. Nici eu.
Dacă tot nu ne-am supărat, o luăm de la început?
- Adică? - Hai să ieșim împreună.
La cină. Fără gheață. Pe pământ.
Sunt flatată, dar...
Hai, pot fi încântător când nu sunt beat și pe jos.
Nu.
- Dă-mi un motiv. - Pot să-ți dau 30.
N-am timp de 30, dar dă-mi primele zece.
Unu: nu ești evreu.
Sunt evreu. Mi-am schimbat numele din Fordberg.
Doi: ești șeful meu.
Ești concediată. Trei.
Trec direct la zece: ești însurat.
Ăsta e al zecelea. Interesant.
- Da, sunt însurat, dar cu o mențiune. - E ceva nou.
E o căsătorie deosebită. Avem o înțelegere.
Adică, dacă pun o șosetă la ușă, nu intra?
Adică ea are viața ei, eu, pe a mea.
Așa e când ești singur.
Soția mea e o super doamnă.
O admir. O iubesc.
Și este foarte flexibilă.
Contorsionistă?
Nu. Mă rog, da, dar nu.
Jack Paar a ieșit cu o angajată,
apoi ea a fost ucisă, misterios.
N-am auzit niciodată asta.
- Întreabă-l. - O să-l întreb.
Chiar dacă ar fi adevărat, e puțin probabil să se întâmple.
Cel mult, poți fi pocnită de o Rockette.
Nu ies cu tine.
Nu ți-am spus unde mergem.
Mi-ar complica misiunea de a fi la emisiunea ta.
Dar ești.
Adică să apar în emisiune.
Nu, ești prea drăguță. Nimeni nu s-ar mai uita la mine.
Plănuiesc să trec printr-un geam.
Tot drăguță ai fi.
Scuzați-mă. Scuze, Gordon. Midge, la telefon.
Mulțumesc, Dorie.
Se pare că e un telefon important.
Observ că lași toate conversațiile noastre neterminate.
Am o problemă cu încheierile. Ai grijă de scaun.
Alo?
Salut! Am primit un telefon ciudat azi de la Frank și Nicky.
Hopa!
Da, și eu mi-am zis la fel la început,
dar m-am întâlnit cu ei și poate nu e chiar atât de „hopa”.
Bine.
Fac un spectacol la Building New York Expo.
- Frank și Nicky, un spectacol? - Da.
Joacă în el adică?
Nu, îl produc, într-un fel.
Sunt chiar producători sau vor doar bani?
Nu e important.
Ba da, dacă ești în el.
Nu poți să-ți oprești creierul
și să asculți totul înainte de-a vorbi?
- Nu. - Bine.
Uite, au un spectacol.
Cineva a renunțat și mi-au cerut o favoare.
Revin la „hopa”.
Nu e „hopa”. Gata cu „hopa”! Vor să îl înlocuiești tu.
E un spectacol de stand-up?
Nu, e unul industrial. Cu scenariu.
Nu lucrez cu scenariu.
Ai lucrat, la radio.
Nu mă vedea nimeni la radio.
Eram liberă să mă panichez.
Sunt două spectacole! Nu-ți cer să joci în Brigadoon.
Nu știu.
Uite.
Bine, ai avut dreptate.
Am obligații față de Frank și Nicky.
- Susie... - Da.
Bine. Sunt o nemernică. Dar uite ce e,
dacă faci chestia asta pentru ei, doar favoarea asta,
se va considera reciprocitate. Adică am scăpat de responsabilitate.
- Știu ce înseamnă reciprocitatea. - Deci?
Dar ei știu ce înseamnă reciprocitatea?
Da. Înseamnă că n-o să-mi mai fie frică
tot restul vieții.
Și ce ziceai că e asta?
Ce am văzut era drăguț.
Erau niște lalele care dansau. Chestii de fete. Ție îți plac.
Și serviciul meu?
Spune că ți-e rău. Probleme femeiești.
Nu le spun că am probleme femeiești.
E o scuză grozavă.
Poate însemna orice și îți garantez
că niciun bărbat n-o să vrea lămuriri.
Ce știi despre soția lui Gordon?
- Poftim? - Soția lui. Parcă o cheamă Hedy, nu?
Nimic. De ce? Nimic.
Au o relație ciudată și mă întrebam dacă știi ceva.
De ce naiba să știu eu ceva? Cine sunt eu, Louella Parsons?
E o persoană publică, am zis că...
Nu știu nimic despre soții. Soțiile n-ar trebui să existe.
Bine. Scuze.
Faci chestia asta sau nu?
Am văzut un spectacol industrial.
Cu școala. A fost drăguț.
Am văzut un spectacol Pyrex, mi-a schimbat viața.
Poate îi zic lui Joel să aducă și copiii.
Mai e mult până să îmi vadă numărul adevărat.
Și mai mult dacă sunt duși și îi folosesc ca material.
Deci accepți?
Sigur. Hai să îi răsplătim!
Mulțumesc.
- Îmi ești datoare. - Sunt datoare tuturor, la dracu'!
Zelda, e delicios! Ce e?
Vă place? E o rețetă din țara mea, numită...
Stai! Nu-mi spune. Mi-e frică. Vreau doar să mănânc.
Miriam, poți să îmi mai dai puțină tocană misterioasă din lumea veche?
Ce drăguț!
N-am mai fost la teatru și cină cu prietenii de mult timp.
Credeam că e timpul pentru bijuteriile fine.
Miriam? Castronul.
A fost al bunicii, nu?
Al bunicii mele, de fapt. I-au rămas mamei, apoi mie.
Apoi mie.
Într-o zi.
Da, într-o zi.
Nu-ți mai imagina moartea mea.
Nu-mi imaginez asta.
Îmi dă cineva...
Îți imaginezi cerceii în urechile tale, adică sunt moartă.
Poate ai vrut să mi-i dai de ziua mea.
Nu. Sunt moartă.
Ce piesă o să vedeți?
Păi, e... Ce groaznic!
O piesă scrisă de un prieten al lui Abe. Nu, Abe?
Nu e chiar un prieten. A fost scriitor la The Voice.
Îl cunoșteam puțin, dar a plecat imediat după ce am venit eu.
Era un om bun.
Cred că ar fi fost foarte probabil să fim prieteni dacă rămânea,
dar a plecat. Relațiile la distanță rareori funcționează.
Nu-mi pasă cine a scris-o. Vreau doar să mă îmbrac elegant.
Sper că mai aveți loc pentru desert. E foarte special, făcut de Janusz.
Arată minunat, Janusz.
Babka cu un sirop special de rom și violete de zahăr,
așa cum făcea mama.
Cei mici mănâncă și ei chiar acum, în bucătărie.
Am pus soldăței de plastic pe feliile lor. Li s-a părut haios.
Pune-o aici, Zelda, am terminat.
Janusz, parcă are mult alcool.
Nu. E doar mirosul. Tot romul arde la copt.
Încearcă. Să-ți pun și ție soldăței?
Sunt pacifistă. Dar îți mulțumesc.
Vor dormi bine la noapte. Bun.
Building New York, unde cel mai tare oraș din New York devine și mai bun.
Vino-ncoace! Nu ești din Staten Island? Am mers pe noul pod Verrazzano!
ILUMINĂRI
REGLAREA INTENSITĂȚII
Închide ochii!
Noua ta bucătărie de vis apare acum pe scena de sud.
Îți va îndeplini toate visurile.
Mi-e poftă de o bucătărie nouă, de vis Cu tehnologie de top
De-abia aștept frigiderul potrivit
Ultimul model, foarte șic Mi se înmoaie genunchii
De-abia aștept să coc ceva
Un tort pentru doi
Doar un singur lucru îmi poate îndeplini Pofta de o bucătărie
Trebuie să-mi îndeplinesc visul
Vreau o cămară mare
Oare o să găsesc și un valet în ea?
Ajută-mă să-mi îndeplinesc Pofta de bucătărie
Și de copt
Vai, ce cămară! Oare nu putem
Să-mi îndeplinim visul
Uite-o! Femeia zilei.
Ai un decolteu excelent, Midge.
Și tu, Nicky.
Sper că Susie ți-a transmis
recunoștința noastră profundă.
Mi-a transmis multe lucruri, da.
Bun. Deci, Jerome... Unde ești?
- Să nu te ascunzi de mine. - Nu!
Ai zice că oamenii din showbiz sunt mai deschiși,
dar, îți zic, mi se par foarte stresați.
Tremură, plâng.
Foarte agitați.
Jerome e scenaristul nostru și face niște schimbări rapide.
Accent pe „rapide”.
Îmi pare bine, Jerome.
Scuze că îți dăm replicile așa de târziu.
Au fost necesare multe modificări. Uite-ți costumul.
Are o pălărioară, știu că îți place.
Jerome, paginile!
Și ar fi super dacă le-ai învăța.
Dar dacă trebuie să te mai uiți puțin, înțelegem.
Asta e.
Ce e asta?
Scena ta.
Cea mai mare de aici.
A trebuit să o scot cu forța de sub zidari.
Idioții ăia nu se mișcă.
Dar ce e gestionarea deșeurilor? Prezint gestionarea deșeurilor?
Gestionarea privată a deșeurilor și demolărilor.
Vând gunoaie?
Eliminarea gunoaielor.
Pari dezamăgită.
Nu. Dar am văzut bucătăria aia drăguță
și cuptorul care îți dă un tort...
Susie nu ți-a spus de hârtie?
- Cumpără-ți un tort. - Desigur.
Schimbă-te și învață replicile.
Jerome? Repetă-le cu ea.
Bun. Super. Da. Bine.
În continuare, metroul de pe Second Avenue.
Da, baftă cu asta.
Gestionarea privată a deșeurilor și demolărilor, un musical în trei acte,
la ora 14:00, scena principală.
Gestionarea privată a deșeurilor și demolărilor,
la ora 14:00, scena principală.
Ce rahat de costum e și ăsta?
Sunt istoric și trubadur
al demolărilor și deșeurilor.
- Ești gunoier? - Da!
Nici măcar nu-ți vine.
Nu e făcut pentru mine, e pentru un bărbat de 100 kg care a fugit.
După miros, a făcut în pantaloni înainte să plece.
- Frate! - Are și un muc de trabuc.
- E încă umed. - Nu.
Nu pun așa ceva în gură.
Măcar spectacolul e pe scena principală.
Ai văzut scenariul?
Ce sunt astea, lacrimi?
E groaznic.
Bine. N-o să câștigi premiul Tony.
Sunt câteva zile, câteva spectacole,
apoi noi două ne-am achitat, nu?
- În plus, e și o... - Nu mai spune „hârtie”.
Trebuie să spun
că ești adorabilă în costumul ăsta de gunoier.
Vai, știi cum să vrăjești o fată.
- Unde e mucul de trabuc? - L-am dat la curățat.
E super recuzită.
- Spune multe despre personaj. - Încearcă.
Nu fără vaccin.
Cum vrei. Tot ești adorabilă. Nu-i așa, Susie?
O să-mi iau și eu unul.
Începe.
Am emoții. Noi stăm aici să ne uităm.
Hai, țâțele sus, dacă ai țâțe acolo.
Unde pleci?
Am de muncă.
Du-te-n mă-ta! Asta e munca ta!
Nu vreau să mă uit!
Eu nu răsplătesc singură.
- Îți știi replicile? - Nu.
- Trebuia să le știi. - Și să fiu bărbat.
Știu unde stau părinții mei.
Și ai mei.
- Trebuia să fiu farmacist. - Mie-mi spui!
Managementul deșeurilor private: un musical în trei acte
începe acum, pe scena principală. Haideți cu noi!
Acum mă duc la culcare și mă rog la Dumnezeu să mă păzească.
Te rog, binecuvântează-i pe mama, pe tata și pe frățiorul meu.
Și cel mai mult, Doamne, binecuvântează orașul New York,
cel mai bun oraș din toată lumea.
Ce noroc am că trăiesc aici! Amin!
Băieți, a adormit!
Ce-o să-i facă băiețelului?
Pe cine chemi să ia gunoiul De care primăria nu se-atinge?
Cine are experiență câștigată cu greu Pentru chestii periculoase și altele?
Cine vine noaptea, nevăzut Și pleacă până în zori?
- Ai o grămadă... - O milă pătrată
Cine-o s-o ia?
Gunoierul tău personal
Va veni să ia gunoiul
Gunoierul tău personal
Fiecare saltea, pat după pat
Cine elimină toate dovezile Că n-ai fost foarte ordonat?
Gunoierul tău personal
Vopsea toxică și grăsime de la gătit?
Luați-le, băieți
Animale sălbatice neinvitate?
Luați totul, băieți
Țevi de plumb și pastă de sigilare?
Luați-vă mănușile, sunt deșeuri medicale
Luați-le, băieți
Luați-le
Răsare soarele, băieți! Mai repede!
Gunoierul tău personal
Niciun proiect nu e prea mare sau prea mic
Nu trebuie decât să-l plătești
Nimeni nu te întreabă nimic
Cine vine să ia lucrurile Care te deranjează?
Gunoierul tău personal Omul care ridică lucrurile ascunse
Gunoierul tău personal
N-a fost rău deloc.
„Uite ce miros proaspăt! Nici nu-ți dai seama că azi-noapte
„era o grămadă de gunoi înaltă până la ochiul unui elefant.
„Atât de înaltă, încât familia Von Trapp
„s-ar putea cățăra pe ea ca să scape de naziști.
„Asta înseamnă că e chiar înaltă. Dar iată! Acum a dispărut.
„Acum vedeți trotuare atât de curate, încât puteți mânca de pe jos.
„Străzile strălucesc atât de tare, că sunt ca o oglindă.
„Trebuie să mă bărbieresc.”
Ediție specială!
„Iată băiatul cu ziarele. Cocoșul New Yorkului.
„Se pare că a sosit iar vremea.
„Orașul se trezește!
„Toți oamenii sunt fericiți și bucuroși să își înceapă ziua.
„Iată, mame tinere cu copii.
„Un om de afaceri cu servietă pleacă să cucerească lumea.
„Proprietari de magazine, gata să vândă marfa,
„și chelnerițe se grăbesc să vă aducă ouăle prăjite
„care să vă hrănească.
„Toți merg pe trotuare curate, nimic nu le stă în cale.
„Și totuși, unii cred că primăria a făcut acest miracol modern.
„Dar o să vă spun un secret. Nu e așa.”
Nu e așa?
„Nu, băiețelule.
„Primăria elimină doar o cantitate mică din gunoiul aruncat.
„Chestiile ușoare. Dar locuim într-un oraș mare.
„Avem gunoaie de oraș mare.
„Și, ca să scăpăm de gunoiul de oraș mare,
„avem nevoie de gestionarea privată a deșeurilor și demolărilor.”
Ce e gestionarea privată a deșeurilor și demolărilor?
„E o companie pe care o plătești
„ca să ia tot ceea ce primăria nu ia.
„Și, spre deosebire de primărie, nu refuză niciodată.”
„Hei, bătrâne, ce ai acolo?”
E factura mea.
„Factură? Pentru ce?”
Aveam niște vopsea veche, otravă de șoareci, chimicale lichide, DTT
și niște rafturi stricate, și am vrut să le ia cineva.
Apoi am primit estimarea, 10$.
Doar ca să ia niște gunoi? Pe bune?
„Zece dolari nu e mult.”
E ridicol. N-o să plătesc. O să le pun la gunoiul de la primărie.
„Primăria n-o să le ia, bătrâne.”
Atunci o să-l duc în parcarea grădiniței bisericii
de pe colț și o să-l ard. Gata.
„Sigur vrei să faci asta?”
Da. În ceea ce mă privește,
să nu mai aud de gestionarea privată a deșeurilor și demolărilor.
Vai, nu!
Cândva, erau copaci
Și mări albastre și curate
Dar acum, toți copiii
Se nasc cu rabie
Și barbă
Sunt foarte greu de crescut
Am văzut zile mai bune
Gunoi!
- Viața asta nu e dreaptă - Smog!
- Nu se mai poate face nimic - Moarte!
Vei implora iertare
Când mergi în Jersey
Să respiri aer curat!
Hoboken!
Ceață dulce și toxică
Am avut zile mai bune
Ți se spune că igiena merită
Așa e, n-o să fie mai bine
E mort! Băiatul meu e mort!
„Nu, pare ceva
„provocat de demolarea unei clădiri uriașe.”
Da! Credeam că primăria va lua
toate deșeurile din demolări.
„Primăria nu ia acele deșeuri, bătrâne.”
Știu!
- „Am încercat să-ți zic.” - Așa e!
„Ai nevoie de gestionarea privată a demolărilor și deșeurilor.
„Dar n-ai vrut să plătești.”
N-am vrut să plătesc! Și acum băiatul meu e mort.
„Da. Oameni fericiți mor în fiecare zi din cauza gunoaielor.
„Zece mii de tone de gunoi se acumulează în New York în fiecare oră.
„Un om obișnuit aruncă 1,21 kg de gunoi pe zi.
„Și asta, o persoană foarte slabă.
„Deșeurile gestionate greșit ucid până la un milion de oameni anual pe glob
„și pot răspândi difterie, dizenterie,
„hepatita A, B, C, D și E, meningită, cancer, tetanos, tuberculoză,
„pneumonie, gripă, sifilis și diverși patogeni în sânge,
„infecții cu paraziți, boli zoonotice.
„În plus, nu vor mai fi locuri de parcare.”
Gata! Sunt convins!
Gestionarea privată a demolărilor și a deșeurilor e importantă!
„Chiar este importantă.
„Oamenii cred că fericirea e un lucru dificil de obținut,
„când, de fapt, totul se rezumă la lucrurile mărunte din viață:
„familie, prieteni, zâmbete
„și gestionarea privată a demolărilor și a deșeurilor.
„Adevărul e chiar în fața voastră.
„Sau pe talpa pantofului. Spuneți, oameni buni!”
Adio, gunoaie nelalocul lor
Adio, fum pe care îl înghițim
Salut, gestionare privată
Gestionarea privată a deșeurilor!
Luați-l de aici! Gunoiul!
Bravo!
Am rămas puțin în urmă la început, recunosc.
Mi-am dat seama după 45 de minute că vorbea de câine.
De ce să dai numele Tom soțului și câinelui?
Știu doar cum scria în The Voice.
Lucrările sale de teatru sunt mult mai bine.
I-ar plăcea să audă asta.
Vreau să spun că, în teatru,
poate explora subiecte semnificative. Piesele sale au înțelesuri multiple.
O parte din munca sa.
The Taskmaster?
Sigur, alege-o pe cea mai bună. Dar Un pod către un drum?
- Un titlu teribil. - O piesă teribilă.
Dar două monologuri grozave.
- Abe? A fost un accent irlandez, nu? - Din Dublin.
Trei ore?
Dublin din Irlanda, presupun.
Știi că el e chiar acolo.
- Unde? - Chiar acolo... Carl!
- Una dintre cele mai bune! - Noroc!
- Felicitări! - Bravo!
Acum mă simt cam murdar.
Cine era?
Dramaturgul.
Serios? Pare foarte normal.
Ca un casier de bancă.
Nu e casier. E un scriitor talentat.
Ocazional, da, este.
Mai bine să fii casier.
Așa îți găsești mereu de lucru.
Serios, Abe, ți-a plăcut piesa lui din seara asta?
Da. Mi s-a părut că modul în care i-a examinat pe Dumnezeu și religia,
dar și paralela dintre căsătorie, moarte și nebunie,
deși cam forțată, au fost extrem de bine gândite.
Dumnezeule! Când s-au întâmplat astea?
Despre asta era piesa.
Da? Eu credeam că e despre un băiat care-și pierde câinele.
- În Dublin. - Da. În Dublin.
Nu. E doar un procedeu stilistic ca să descrie confuzia lui
cu privire la sexualitatea sa și relația sa chinuită cu Isus.
Când a pomenit de Isus?
N-a trebuit să pomenească, Isus era peste tot.
Numele soției lui era Mary. Purta sandale, vinul.
Avea un bar. Nu există vin în baruri?
De obicei, vinul din baruri nu e așa de bun.
E mereu cald.
Eu nu comand vin într-un bar.
Când mergi tu la bar?
Niciodată. De aceea nu comand vin într-un bar.
Eu n-am observat nimic din toate astea.
Credeam că e o poveste emoționantă cu un băiat și câinele lui.
- Și câinele a fost grozav. - Super!
Stai! Noiembrie, anul trecut. Atunci am fost într-un bar.
Cu cine?
Nu despre asta era vorba în piesă, Rose.
Dar cu câinele, sunt de acord.
Nu pomenește nimeni de Isus. Nici despre sexualitatea sa confuză.
Nu trebuie să pomenească.
Ar fi util, cu siguranță. Mă rog, eu nu așa am văzut piesa.
Arta există ca să fie interpretată, Rose.
Ba nu.
Nu decizi tu că povestea e cum vrei tu.
N-am decis nimic. Am văzut un băiat și câinele lui, care a murit.
Dar nu era vorba despre asta.
De unde știi?
Sunt critic de teatru. Sunt plătit să știu.
E în regulă dacă nu ai înțeles. Nu e ca Băieți și fete.
Mie mi-a plăcut rochia ei.
Mai vreau ceva de băut.
Ți-a plăcut Băieți și fete.
Desigur. A fost încântător.
- Tuppance? Un pahar? - L-am văzut cu...
Abe, e posibil să te înșeli?
Că piesa din seara asta n-a fost o meditație profundă despre Isus
și homosexualitatea latentă,
ci o piesă dulce și simplă despre un băiat care și-a pierdut câinele?
Nu!
Nu e deloc posibil?
Nu, Rose! Și nu știu de ce te superi atât de tare pentru asta.
Spui că sunt idioată.
Nu spun că ești idioată.
Am spus doar că nu înțelegi piesa deloc. Nu-i nimic.
Pentru că sunt idioată.
Retrage-te!
Rose, doar pentru că nu înțelegi o temă complexă ca asta
nu înseamnă că asta reflectă inteligența ta.
Eu nu înțeleg nimic din ce faci. Asta mă face un idiot?
- Eu vreau desert! - Și eu!
Știi ce? Poate ai dreptate.
- Mulțumesc! - Să-l întrebăm pe cel care a scris-o.
Ce? Nu! Rose!
Nu poți întrerupe masa de după premieră! Stai să iasă recenziile bune! Rose!
Scuzați-mă, eu sunt Rose Weissman, soția lui Abe.
Am văzut piesa dvs. în seara aceasta. Vă pot deranja?
Păi, eu...
Mulțumesc foarte mult.
Mă întrebam dacă ne puteți spune despre ce credeți că e vorba în piesă.
El a scris-o, Rose. Știe despre ce e vorba. Salut, Carl!
Salut, Abe!
Sunetul a fost grozav.
Bine. Spuneți-mi, atunci. Despre ce a fost vorba în piesă?
Ei bine, copil fiind, aveam un câine pe nume Tom,
și a murit brusc într-o vară. Nu am trecut niciodată peste asta.
Atât?
M-a marcat foarte tare.
Dle și dnă Weissman! Janusz m-a cerut de soție! Și am acceptat!
A spus da!
- Vreți un sendviș? - Poftim?
Nu. Ai cerut-o de soție?
- Și eu am spus da! - A spus da!
Dar o omletă?
Nu. Fără omletă.
Zelda, mă bucur mult pentru tine!
Mulțumesc, doamnă Weissman.
Voi strânge petalele după desert.
Ai o femeie minunată.
Mulțumesc, domnule Weissman. Am reparat lumina în dulapul de lenjerie.
Bine! Ei bine, noapte bună.
Da, noapte bună.
Am terminat vasele.
Am mutat mobila înapoi.
Ce seară minunată!
Ușa trebuie unsă.
Asta a fost în spectacol?
- În fața publicului? - Din păcate, da.
Muncim prea mult.
Vreau doar să fie puțin mai bun. Vă rog. Orice sugestie!
Adam? Haide! Soția ta e atât de grasă, că...
E nepoliticos.
Ba nu. Faci mereu glume de-astea.
Femeia are trei copii. Încearcă tu să slăbești după trei copii.
- Alvin! E gata scenariul? - Aproape.
- Trebuie să îl scriu. - O secundă, Trudy.
Să-mi aduc mașina de scris?
Așa o să fii fericită?
Lui Gordon îi trebuie.
Dacă aș deschide cu o glumă mai bună...
Întâi munca adevărată, Midge.
Puștiul ar trebui să aibă un stâlp în cap,
dar e luată deja.
Un băț de pogo?
La naiba, George! Nu-mi vine să cred că se întâmplă asta!
O s-o dregem, Gordon!
Nu l-ați văzut plecând?
Era pe scaunul de machiaj,
Sally s-a dus să ia niște vată și, când s-a întors, el plecase.
Am nevoie de informația asta?
Nu, Gordon.
Era pertinentă pentru situația asta?
Voiam doar să te informez.
Mulțumesc. Mai vrei să povestești și altceva?
Ce temperatură era în cameră?
Îi era frig? Poate voia un pulover?
Poate de aia, cu 20 de minute înainte de emisiune,
comediantul meu pleacă și nimeni nu observă?
V-ați uitat în vestiar? Avem un vestiar?
Poate ne trebuie unul.
George, cheamă pe cineva! Vreau un vestiar chiar acum!
Vorbești serios?
Nu, nu vorbesc serios despre vestiar.
Ci despre faptul că acum îmi lipsește un invitat
și că nimeni nu face nimic!
- Mike! - Mă ocup.
Tu ești agentul meu. Găsește-mi un invitat.
- Marge! - Da?
- Am fost nesimțit? - Da.
Scuză-mă. Cumpără-ți niște flori. Mike?
Vorbesc acum cu managerul lui.
Cum se poate să plece?
E instabil. De aceea e amuzant.
- Nu e foarte amuzant! - S-ar putea întoarce.
Nu cred că se întoarce.
Și-a luat haina, pălăria și o cană Gordon Ford Show.
De acum, nimeni nu primește o cană decât dacă apare în emisiune!
E clar? Mike?
Nicio cană înainte de emisiune!
Ai găsit vreo soluție, Mike?
Fac tot ce pot, Gordon.
Partea bună e că sunt ultimele minute.
Poate că lumea închide televizorul.
Asta e partea bună?
Că închide televizorul înainte de final?
De ce nu extinzi timpul penultimului invitat,
- ... cel de la grădina zoologică? - Doamne!
Îl rugăm să aducă un al treilea animal.
Nu! Nu mă prefac că mă interesează trei animale.
Nu-mi pasă de două animale.
Un animal poate să se ducă naibii! Vreau un comediant!
Scenariști!
Fiți foarte atenți!
Orice comediant ratat pe care-l știți, prieten,
fost coleg de școală,
care a făcut sex cu verișoara voastră sau vă e rudă,
sunați-l, chemați-l, Mike îl confirmă
și, chiar dacă e nasol, îl va aproba.
Repet, orice om în viață cu un număr de șase minute,
e ziua lui norocoasă!
Mike! Ia-ți Rolodexul, în biroul meu, acum!
Da!
Haideți, sigur știți pe cineva!
Alvin, știu,
am vreo 12 glume cu cioc-cioc.
Nu? Nimeni?
Cecil, ce zici de tatăl tău?
Asta o să fie o casă foarte drăguță.
Ar fi frumos să nu te caci imediat pe ea.
Ai un oraș întreg. Cacă-te unde poftești!
Susie Myerson. Da. E chiar aici. E Midge.
Salut!
Câte probleme o să ai dacă nu prezint spectacolul cu gunoi azi?
- Câte membre o să pierd? - Da.
- Și dacă-mi trebuie? - Exact.
Eu cred că patru, și-mi trebuie.
S-ar putea să apar în emisiune.
Ce emisiune?
The Gordon Ford Show.
Rahat!
Rahatul e de bine sau de rău?
E de rău acum,
dar ar putea fi de bine dacă apari în emisiune.
E un rahat foarte flexibil. Ce se întâmplă?
Niște lucruri. Stai lângă telefon. Te sun înapoi.
Diller e la Paris, Schreiber e la Denver,
Sahl e bolnav. Stiller a acceptat, Meara a zis nu.
N-a uitat gluma despre brațele ei.
Aștept răspuns de la Storch și Allen. Să sun și la Hope?
Nu. Să-mi bag! Da.
Super. Revin imediat.
- Gordon? - Da?
Bagă-mă pe teren!
Poftim?
Am 20 de minute curate
pe diverse subiecte, bune pentru emisiune.
Am glume cu familie, politice,
glume cu familii politice, sunt gata.
Pentru ce?
Să apar în emisiune.
În emisiunea asta?
Da. Mai e vreo altă emisiune?
Tina, poți să mă lași puțin, te rog?
- Nu-ți atinge nasul. - N-o să-l ating.
Nu-i atinge nasul.
Deci? Ce crezi?
Că da. Nu trebuie să-mi atingi nasul.
Haide. Îți rezolvi toate problemele. Sunt chiar aici.
Eu n-o să plec. Și tocmai mi-am făcut părul.
- Midge. - O să verific cu echipa.
O să-i cer și opinia lui Alvin.
Nu se poate.
De ce nu?
Mulțumesc pentru ofertă.
Asta pentru că nu ies cu tine?
- Nu cred că e decizia finală. - Cam este.
Eu nu țin minte asta.
Asta și afacerea Dreyfus, încheiate.
Nu e pentru că nu ieși cu mine.
Atunci? Pentru că sunt prea drăguță?
Nu. Dar ești foarte drăguță.
Avem o regulă aici, n-am încălcat-o niciodată.
Cine lucrează la emisiune nu poate apărea.
E o regulă tâmpită. Schimb-o.
N-o s-o schimb.
Gordon, eu fac stand-up. M-ai văzut. Ți-a plăcut de mine.
Așa e. Dar nu fac excepții.
Vreau să stau pe canapeaua ta.
- Da, desigur. - Nu pe canapeaua asta.
Îmi pare rău.
E o tâmpenie.
Îți trebuie un invitat.
Ai spus, citez: „Orice comediant ratat.” Poate să fie și nasol!
Știi că Ralph face stand-up?
Nu știam.
Vrea să apară în emisiune. Nu va apărea niciodată.
- Bine, dar... - Și Cecil e comediant. Unul bun.
Nu va fi niciodată în emisiune.
- Mel face stand-up... - Știu.
Lucrează mereu. Publicul îl adoră. Mel nu va apărea în emisiune.
E o regulă arbitrară.
Willie a încercat. Îl știi pe Willie?
Paznicul?
E cântăreț. Are o voce superbă de bariton. Willie nu apare în emisiune.
- Gordon... - Câștigi bine aici?
Da.
Salariul e bun.
Ar trebui să ajungă.
Asta e, atunci.
Asta e.
Mulțumesc că m-ai ascultat.
Plec, altfel întârzii la spectacolul cu gunoi.
Nu știu despre ce vorbești. Trimite-o pe Tina.
Și-a atins nasul.
Ba nu!
Nu mă îmbrac cu așa ceva!
Îți dau încă 10$.
E jenant.
Și costumul de pe tine nu e?
Susie!
Ce faci aici? Nu mai intri în emisiune?
Nu o să apar la emisiune. Asta e. Îmi dai salopeta, te rog?
- Nu înțeleg. - Un scenarist nu apare în emisiune.
Ce naiba spui? Poți pleca.
Bine. Poftim.
Asta e regula. N-a fost încălcată.
N-o să apar niciodată la The Gordon Ford Show.
Rahat!
Un rahat de bine sau de rău?
Cu siguranță de rău.
Sunt de acord cu „rahat” și plusez cu „să-mi bag” și „ducă-se dracu'”.
- E o regulă tâmpită! - Da.
Bine. Mă duc, să termin cu asta, dacă nu te superi.
Mami!
Ethan. Bună, iubire!
Am venit să vedem spectacolul.
De unde știați de spectacol?
Ne-ai invitat.
Rahat! Așa e.
Era să nu ajungem.
Esther a decis brusc că s-a săturat să audă vocile din familie.
Am mituit-o cu înghețată și vizita la FAO Schwartz.
E un geniu.
Ești bine?
Da. Sunt bine.
Ții minte că veneam, nu?
Da. Mi-am amintit când ați venit.
Vrei să plecăm?
Nu. Stați, uitați-vă la spectacol. Am avut o zi proastă, atât.
- De ce? Probleme la muncă? - Păi...
Vorbiți prea mult!
Nu ești deloc în familia care trebuie.
Bun. Sunt hotdogi pe undeva.
Dă-le să mănânce. Ne vedem mai târziu.
Unele zile sunt mai dificile, știi?
Da. Știu.
- Tata! - Esther!
Publicul a decis.
Gestionarea privată a deșeurilor: călătorie muzicală în trei acte e un hit.
Urmăriți-l acum pe scena principală.
Acum mă duc la culcare și mă rog la Dumnezeu să mă păzească.
Te rog, binecuvântează-i pe mama, pe tata și pe frățiorul meu.
Și binecuvântează New Yorkul...
Doamne! Ce cald e înăuntru!
Continuă.
Binecuvântează orașul New York, cel mai bun oraș din toată lumea.
Ce noroc am că trăiesc aici! Amin!
Băiatul ăsta o să și-o ia rău de la ceilalți.
Băieți! A adormit!
Pe cine chemi să ia gunoiul De care primăria nu se-atinge?
Cine are experiență câștigată cu greu Pentru chestii periculoase și altele?
Cine vine noaptea, nevăzut Și pleacă până în zori?
- Ai o grămadă... - O milă pătrată
Cine-o s-o ia?
Gunoierul tău personal
Va veni s-o ia
Gunoierul tău personal
„Uite ce miros proaspăt!
„Nici nu-ți dai seama că azi-noapte
„era o grămadă de gunoi înaltă până la ochiul unui elefant.
„Atât de înaltă, încât familia Von Trapp
„s-ar putea cățăra pe ea ca să scape de naziști.
„Asta înseamnă că e chiar înaltă. Dar iată! Acum a dispărut.
„Acum vedeți trotuare atât de curate, încât puteți mânca de pe jos.
„Străzile strălucesc atât de tare, că sunt ca o oglindă.
„Trebuie să mă bărbieresc.”
Gluma asta și-a găsit publicul țintă.
Ce dracu'?
Ediție specială!
Băiatul cu ziarele.
Livrează ziare, care devin, ghici ce? gunoi!
O mamă cu copiii ei,
un tip cu servietă, care e tatăl a cel puțin unuia dintre copii.
Singurul lucru pe care oamenii aceștia nu l-au aruncat sunt amfetaminele.
Nu e?
Poftim? Corect. Stai.
Bun, aici eram. Bine.
N-ați pierdut mult, credeți-mă.
„Nu, băiețelule.
„Primăria elimină doar o cantitate mică din gunoiul aruncat.
„Chestiile ușoare. Dar locuim într-un oraș mare.”
Avem gunoi de oraș mare, v-ați prins?
Ce e gestionarea privată a deșeurilor și a demolărilor?
Doamne, ce enervant! Mă rog.
Cândva, erau copaci
Și mări albastre și curate
Dar acum, toți copiii Se nasc cu rabie
Și barbă
Sunt foarte greu de crescut
Am văzut zile mai bune
Gunoi!
- Viața asta nu e dreaptă - Smog!
- Nu se mai poate face nimic - Moarte!
Vei implora iertare
Când mergi în Jersey
Să respiri aer curat!
- Hoboken! - Prea aproape!
Ceață dulce și toxică
Am avut zile mai bune
Ți se spune că igiena merită
Hei! Ce naiba se întâmplă acolo?
Spectacolul cu gunoi.
Ba nu. Își bate joc.
Și încă nu și-a învățat rolul!
- Ce vrei de la mine? - Ce mi s-a promis.
E acolo. Are costumul.
A făcut probleme de la început.
N-a vrut să folosească trabucul.
Nu-și dă seama nimeni.
- Ți-am cerut o favoare. - Știu.
Și am crezut că iei asta în serios.
Am luat-o în serios.
Ți se pare serios?
E un moment nepotrivit să întreb unde e mama lui?
Mi se pare o criză de isterie,
și nu-mi plac crizele de isterie!
Ascultă, data viitoare când îți cer o favoare...
- Data viitoare? - Da, data viitoare.
Asta a fost favoarea, Frank.
Ce dracu' spui?
Reciprocitatea, asta a fost tot!
Tot?
Nu există tot, Susie. Ești proprietatea noastră.
30% din tot ce faci, din tot ce atingi,
tot ce atinge ea, asta e înțelegerea!
Da, dar asta a fost înainte de a conveni să facem asta!
Susie, cred că nu înțelegi cum stau lucrurile.
Ba da. După chestia asta trebuia să fim chit.
Nu există să fim „chit”. Asta e situația!
Pentru cât timp?
Cât timp te cheamă Susie Myerson, la dracu'!
Să-ți bagi asta bine în cap. Și să-i bagi și ei asta în cap.
Și să nu-ți mai bați joc de vreo producție muzicală de-ale noastre.
Data viitoare o să fie tehnologie.
Da, cât timp el îl jelește pe micuțul care făcea roata,
trebuie să vă spun cum vă poate ucide gunoiul.
Bye Bye Birdie la 20:00.
Ce se întâmplă aici?
E un târg. Cumpără-ți cauciucuri.
De ce Midge se dă bătută? Nu face asta niciodată.
Nu știu, Joel. E o seară proastă. Cere-ți banii înapoi.
Cine sunt tipii ăia, Susie?
- Nimeni. - Nu par nimeni.
- Asta sunt. - I-ai enervat?
Lasă-mă în pace.
Ce ai făcut? De ce te amenință?
Se uită la Midge de parcă e de vânzare.
Habar n-am.
Ai băgat-o în ceva?
Ce e, dnă manager? Te-a strâns mafia cu ușa?
- Nu. - Nu?
Parcă e partea a doua a Întâlnirii din Apalachin.
- Trebuie să plec. - Uită-te la mine.
- Stăpânești situația? - Da.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu!
Cât de adânc e băgată soția mea în rahatul ăsta?
Du-te să stai cu copiii, Joel!
Du-te-n mă-ta!
Nu ești simpatică
îmbrăcată ca un puști Katzenjammer. Vreau să știu în ce te-ai băgat.
Bine, mersi de vizită.
O să aflu, Susie!
O să aflu
cu ce ai dat-o în bară din nou. Mă auzi?
Adio, gunoaie nelalocul lor
Adio, fum pe care îl înghițim
Salut, gestionare privată
Gestionarea privată a deșeurilor!
Luați-l de aici! Gunoiul!
Cât ai? 30 de ani?
Ce emoționant!
Nu ni se cere niciodată un al treilea număr. Nu, Cooper?
Sigur nu vrei să-l hrănești cu o termită?
- Sigur. - Ratezi ocazia.
Și revenim după reclame în trei, doi...
Bine ați revenit, și da,
suntem tot aici, cu invitatul meu, Hart Buckley, de la zoo,
și nu-mi vine să cred ce norocos sunt,
dar mai are un animăluț adorabil pentru noi, așa că...
Scuzați-mă, dle, aici e toaleta doamnelor?
Ce să vezi? Sophie Lennon.
Ești o încântare!
Ai grijă, Gordon! Așa a început a cincea mea căsătorie.
Și așa s-a terminat a patra.
A fost o întâmpinare foarte frumoasă.
Salut! Cred că am fost îmbrăcată cu fratele tău aseară la Delmonico.
Suntem încântați să te vedem, Sophie. Vrei o termită?
Poate mai târziu.
Sophie Lennon, după cum știți, este gazda jocului Secundele contează.
Mulțumesc. E o emisiune foarte îndrăgită, nu?
Poate greșesc, dar studioul tău nu e la același etaj?
Cred că da.
Și totuși, cred că e prima oară când vii în vizită.
Chiar așa e?
Nu vreau să mă laud,
dar cred că The Gordon Ford Show îți e prieten bun.
Poate te-a ajutat să ai emisiunea.
Așa e, Gordon. Eram într-un moment foarte dificil, și tu m-ai ajutat.
Ce s-a întâmplat?
Păi, mă știi, dacă-mi ridic picioarele...
Înapoi, Sophie!
Hei, trebuie să vorbim.
Ce mama dracului?
De ce nu mi-ai zis de regula de rahat?
Ce?
Cei care lucrează aici nu pot apărea în emisiune?
Da. Și?
De ce nu mi-ai spus asta când ai angajat-o?
N-am angajat-o eu!
Asta nu-i o scuză!
Ba e o scuză.
Trebuie s-o rezolvi.
Trebuie să... La naiba, e o emisiune acum!
Bine, rezolvă după asta.
Nu rezolv nimic.
E o regulă de rahat.
E regula lui Gordon. Vorbește cu el.
La dracu'!
Susan?
Susan!
Susan, tocmai au ceruit podelele.
Susan! O să te ajung din urmă. Nu uita că am jucat lacrosse!
Susan! La naiba!
Poți să te oprești? Sunt pe...
E o risipă ridicolă de dresuri. Oprește-te!
O să pierzi.
Știi, e ca la petrecerea aceea la care am fost
și ne-am îmbrăcat ca femeia admirată de noi.
Ai venit îmbrăcată ca Lady Macbeth și ne-am certat.
Ai plecat și ai fugit și te-am prins și atunci.
Vai, ai ieșit pe o ușă de sticlă. Cum te găsesc?
Nu se poate să nu vorbești cu mine.
Ne-am întâlnit cu un motiv. Universul ne spune ceva.
Ba nu!
Și nu e ca seara sau petrecerea aceea.
Și ai făcut lacrosse doar două ore, apoi te-ai plictisit!
Lacrosse e plictisitor!
Știu că e plictisitor!
Ți-am spus că e plictisitor, să nu te-nscrii.
Dar tu te-ai înscris ca să-mi faci în ciudă!
Cât de aiurea e asta?
Dumnezeule! Nu trebuie să fii la vreo gală sau ceva?
Nu. Azi e ziua mea de odihnă.
Susan Myerson!
Nu-mi vine să cred că vorbesc cu tine.
Nu te preface că e o reîntâlnire emoționantă.
- Trebuie să plec. - De ce?
Am de lucru. Am o viață.
Un lucru nu dispare doar pentru că nu te mai interesează.
- Știu. - Se face lacrosse și după ce ai renunțat.
N-ar trebui.
Te rog... A trecut atât de mult!
Arăți foarte bine.
Serios. Îmi place șapca.
Doamna Gordon Ford?
Da.
E o realizare.
- Nu sunt doar asta. - Ba da, doar asta ești.
Doar asta ești pentru mine, doamna Gordon Ford.
Ce mai faci?
Mai bine alege o altă întrebare.
Susie, poți fi mai puțin dură?
Nu ți-am zis eu să mă urmărești. Nu voiam să vorbim.
Hei, hai să bem ceva.
Să căutăm un bar și să ne-mbătăm,
și poți să-mi spui tot ce vrei să-mi spui de 15 ani.
Nu vreau să-ți spun nimic.
Bine, poți să mă-ntrebi tot ce vrei să mă întrebi de 15 ani.
Nu. Oricum spui numai minciuni.
Cred că înțeleg de ce te simți așa.
Mă doare-n cur dacă înțelegi sau nu.
Suntem în public. Vorbești prea tare.
Vorbesc tare! Și atunci, și acum. Nu e ceva nou.
Te rog. Să bem ceva undeva.
Nu pot povesti totul aici, pe stradă, așa.
- Nu. - Te rog, hai să vorbim.
Povestește-mi despre tine.
Sunt aceeași. Sunt ce am fost dintotdeauna. Tu?
- Lasă-mă să... - Să ce?
Să explici? Să-ți ceri scuze?
Pentru ce să-mi cer scuze?
Pentru ce?
Nu știu, pentru că ai făcut planuri și promisiuni...
N-am făcut promisiuni.
Glumești.
Aveam 22 de ani, ce promisiuni poți face la 22 de ani?
O grămadă!
Suntem adulte.
Nu putem fi adulte? Nu putem vorbi ca niște femei mature?
Nu știu cum vorbesc femeile mature. Eu reprezint comedianți.
Bine. O să-mi cer scuze, dacă vrei.
Da? Ce de treabă ești! Ce drăguță, fir-ar!
Nu vreau scuze. Nu vreau nimic de la tine.
Jur, nu am vrut să te rănesc.
Eram la facultate.
Eram roșcată. Și aia a fost o greșeală.
Nu, nu am...
Tu nu ai fost o greșeală.
Chiar vreau să-ți fac cinste cu un pahar.
Trebuie să plec. Mi-a făcut plăcere, Hedy.
Îți stă bine blondă.
SALA DE CONCERTE RADIO CITY
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Robert Ciubotaru