Дивовижна місіс Мейзел
Завдяки кому це місто, немов намисто
Троянди й абрикос
Це «Нью-Йорк-Сіті-Торф»
І «Лендскейп Прос»
Усе росте!
Хто буде квіти садити
Дерева і Газон стригти
Без метушні
- Де будівництво йде? - Ось як усе росте
Це «Нью-Йорк-Сіті-Торф»
Літають Наче бджілки на весні
Усе росте!
Ось як усе йде
Усе росте!
Годі! Стоп!
Пелюстка застрягла. Лягати обов'язково?
- Так. - А присісти?
- Ти ще лише пуп'янок. - Місця мало.
Більше немає, тож його достатньо!
З початку!
Як це пережити?
Френку! Нікі!
Ти швидко.
Ви ж просили швидко.
Коли ми просимо прийти швидко, люди не квапляться.
І тікають в інший штат.
Дякуємо, що не довелося їхати по тебе в Коннектикут.
То що за поспіх?
У нас є прохання.
Звісно. Яке?
Завтра на ярмарку буде наше шоу.
Веселе. І пізнавальне.
- Чудова постановка. - Цього року дуже добра.
Але наш головний актор зник.
Ніде не знайти.
- У Коннектикут їздили? - Їздили.
Він десь з'явиться, імовірно, на березі.
І ми подумали про Мідж.
- Навіщо? - Головний персонаж.
Головний! Думав, ти зрадієш.
Ви в біса про що?
Наша філія продає тут продукцію
у музично-танцювальному жанрі.
А головний персонаж - оповідач.
Як «Наше містечко» із шармом.
Мідж - комікеса. Це не її жанр.
А може стати її? Лише на день?
Не думаю.
А тепер?
Дуже гарне число. Але в неї постійна робота.
Ми сказали про неї босу. Йому сподобалося.
Мені шкода.
Ви куди?
Бос розраховував на вас.
Погані новини він хоче чути відразу.
Але ви зовсім не дали мені часу.
У «Нашому містечку» грали актори. А Мідж не актриса.
Може, я знайду вам когось?
Бос радів, що грати буде похабне дівчисько.
Усміхався.
А це рідко буває.
Є ілюзіоніст. Вам сподобається.
У нього довге волосся. Надягну на нього сукню.
Сюзі, я прошу тебе про послугу. Ти розумієш, що таке послуга?
Я знаю, що це.
У стосунках, як наші,
що будуються на взаємоповазі й частково на тому,
що я зробив тобі купу бісових послуг. Офіс…
- Меблі… - Не вбив того разу…
Гарна послуга.
Та бачиш? Коли ми приходимо до тебе, з простягнутою рукою благаємо про послугу,
ти нам віддячуєш. Це називається розплата.
Зроблю це, і ми квити.
Так. І ти зробиш гарний вчинок.
- І це буде розплата. - Звісно.
Суму показати?
Ні. Не треба. Я скажу Мідж.
Бос буде радий це чути.
Усе росте
На цьому вгору.
П'ять, шість, сім, вісім. Стоп!
Доброго ранку! Похмелитися бажаєте?
«Шоу Форда».
Похмелитися не хочете?
Вітаю! Похмелитися бажаєте?
Вітаю! Похмелитися не хочете?
Ти одягла все задом наперед, люба. Візьми два.
Вітаю, Мардж.
Вітаю! Похмелишся?
Що? Ні. Що це?
Єдина корисна річ, якої навчила мене мати.
Вітаю, Труді.
Не хочу бути номером один.
Жахливий напій. Ти свій будеш?
- Я ще не випив? - Начебто, ні.
Бери.
Жахливий напій.
Чому я прокинувся на ковзанці?
- Був там о другій ночі. - Не уявляю.
На мені були ковзани. Я катався?
Це ж ковзанка.
Не та, на якій я починав.
Гадаю, я цілував Бетті Портер.
Я цілував Бетті.
Вітаю, джентльмени.
Ми всі цілували Бетті?
Бетті вчора не було.
- Точно? - Вона нещодавно народила.
- Народила? - Кого я цілував?
Бетті була вагітна?
Пийте, хлопці.
- Похмільне? - Ні, дякую.
Вітаю, босе.
Мідж, необов'язково бути такою щасливою!
Вибачте.
Тут ніхто міри не знає? Справді?
- Куди поділися всі чоловіки? - Як дізнаєшся - скажи.
Знав, що Бетті вагітна?
Ти на що натякаєш?
Мідж, Ґордон кличе тебе в студію.
Зараз? Іду.
З дівчиною набагато цікавіше.
Нове крісло.
Пробую, як рухається.
Кажуть, щоб вести шоу, потрібні харизма й гумор,
та насправді - хороше крісло.
П'ять і вісім від судді.
А Джек Пар так не може.
Схоже, ти пережив похмілля краще за інших.
Шотландське коріння.
Я випив три напої Мардж і двічі блювонув.
Ти в нормі.
Не п'ю на ковзанці.
Я вчора трохи хильнув.
- Невже? - Так.
Я помітила.
Хотів спитати, чи все гаразд.
Між нами. Після того, як наші губи зіштовхнулися.
Поцілунок.
Воно зараз так зветься?
- Усе гаразд. - Добре. І в мене.
Якщо все гаразд, почнімо спочатку?
- Що? - Наше побачення.
Вечеря. Без льоду. На землі.
Мені лестить, але…
Я дуже чарівний, коли не розпластаний на дупі.
Ні.
- Назви одну причину. - Я можу 30 назвати.
На 30 немає часу. Назви десять.
По-перше, ти не єврей.
Єврей. Змінив прізвище з Фордберґ. Далі.
По-друге, ти мій бос.
Тебе звільнено. Далі.
Одразу десята. Ти одружений.
Це десята. Цікаво.
- Так, одружений, але з нюансом. - Це щось нове.
Такий у нас шлюб. У нас взаєморозуміння.
Шкарпетку на двері чіпляєте?
У кожного своє життя.
Це холостяцтво.
Моя жінка чудова.
Я нею захоплююся. Обожнюю.
І вона дуже гнучка.
Акробатка?
Ні. Тобто так, але ні.
Пар зустрічався з підлеглою,
і її загадково вбили.
Ніколи про це не чув.
- Спитай Джека. - Так.
Та якщо це так, тут таке навряд чи станеться.
Найгірше, тебе вдарять фанатки-танцюристки.
У нас не буде побачення.
Я не сказав, куди підемо.
Так мені буде складно потрапити на твоє шоу.
Ти й так у шоу.
Я маю на увазі, на шоу.
Ні, ти надто гарна. На мене не дивитимуться.
Я планую порізатися склом.
І будеш гарною.
Перепрошую? Вибач, Ґордоне. Мідж, тобі дзвонять.
Дякую, Дорі.
Схоже, у мене важливий дзвінок.
Помітив, ти ніколи не завершуєш наші розмови.
Усе кидаю на пів шляху. Грайся з кріслом.
Алло?
Привіт. Я сьогодні отримала дивний дзвінок від Френка й Нікі.
Ой.
Так, я теж спочатку подумала «ой»,
але зустрілася з ними. Зрештою, може бути не «ой».
Гаразд.
Вони ставлять шоу на будівельному ярмарку.
- У Френка й Нікі шоу? - Так.
Вони гратимуть?
Ні, вони продюсують.
Фактично чи просто фінансують?
Не має значення.
Для акторів має.
Ти можеш вимкнути мозок
і дослухати, перш ніж говорити?
- Ні. - Гаразд.
Вони ставлять шоу.
Один актор вибув. Мене попросили про послугу.
І знову «ой».
Не «ой». Годі казати «ой». Вони кличуть тебе.
Це стендап-шоу?
Ні, виробниче. За сценарієм.
Я таке не роблю.
На радіо робила.
Там мене не бачили.
Я могла спокійно панікувати.
Два шоу! Я не прошу тебе грати в «Бригадун».
Не знаю.
Слухай.
Ти мала рацію.
Вони задарма не допомагають.
- Сюзі… - Так.
Так. Я наволоч. Але ось що,
зробиш для них цю послугу,
і ми розплатилися. Тобто зіскочили з гачка.
- Я знаю, що таке розплата. - Ну як?
Вони знають, що таке розплата?
Мені не доведеться озиратися
решту свого життя.
Що це за шоу?
Те, що я бачила, було чудовим.
Тюльпани, що танцюють. Дівчача хрінь. Ти любиш дівчачу хрінь.
А що з моєю роботою?
Удай хвору. Жіночі проблеми.
Я не казатиму про жіночі проблеми.
Чудова відмазка.
Може значити що завгодно.
Жоден хлопець не попросить пояснити.
Що ти знаєш про дружину Ґордона?
- Що? - Його жінку. Геді, здається?
Нічого. А що? Нічого.
У них дивні стосунки. Може, ти в курсі.
Звідки, в біса, я в курсі? Я що, Луелла Парсонс?
Вона публічна особа, і я подумала…
Нічого не знаю про дружин. Дружин треба заборонити.
Гаразд. Вибач.
То ти візьмеш участь чи ні?
Колись я була на ярмарку.
У школі. До речі, було цікаво.
Шоу про посуд змінило моє життя.
Може, Джоел приведе дітей.
Моє справжнє шоу їм нескоро світить.
Ще довше, якщо мої виступи будуть про них.
То ти зробиш?
Звісно. Час розплатитися з ними.
Дякую.
- Ти моя боржниця. - І так усе життя.
Зельдо, так смачно! Що це?
Подобається? Це старий рецепт страви…
Ні! Не кажи. Надто лячно. А я хочу насолодитися їжею.
Міріам, передаси ще старого таємничого рагу?
Таке гарне.
Ми вже вічність не ходили в театр і не вечеряли з друзями.
Настав час вигуляти прикраси.
Міріам? Миску.
Це належало бабусі?
Моїй бабусі, потім матері, а тепер мені.
І мені.
Колись.
Так, колись.
Годі уявляти мою смерть.
Я не уявляю.
Можете передати…
Ти уявляєш сережки на вухах, тобто я мертва.
Може, ти віддала їх мені на день народження.
Ні, я мертва.
На яку виставу ви йдете?
Це… Це лякає мене.
Її написав приятель Ейба. Так, Ейбе?
Не приятель, якщо чесно. Він був автором у «Голосі».
Я його трохи знав, але він пішов, коли мене взяли.
Файний чоловік.
Гадаю, якби він залишився, ми могли б потоваришувати,
та він пішов. Стосунки на відстані рідко вдаються.
Байдуже. Хочу вбратися й вийти в люди.
Сподіваюся, у вас є місце для десерту. Він особливий. Януш приготував.
Який гарний, Януше.
Це бабка з ромовим сиропом і фіалковими льодяниками,
за рецептом моєї мами.
Малі вже їдять на кухні.
Я поставив на їхні солдатиків. Їм сподобалося.
Став сюди, я доїла.
Януше, схоже в ній багато спиртного.
Ні. Просто запах. Ром випаровується під час випікання.
Скуштуйте. І вам солдатиків поставити?
Я пацифістка, але дякую.
Сьогодні вони міцно спатимуть.
«Будуємо Нью-Йорк». Хай найкраще місто гарнішає і далі.
Підходьте! Ви живете на Стейтен-Айленді? Я їхав новим мостом Веррацано!
ОСВІТЛЕННЯ
РЕГУЛЯТОРИ СВІТЛА
Заплющте очі.
Нова кухня вашої мрії вже зараз на південній сцені.
Здійсніть усі свої мрії.
Про нову кухню мрію, аж п'янію З приладдям гарним досхочу
Холодильник я чекаю
Нова модель - то просто шик, я вся тремчу
Я так жадаю, нову плиту чекаю
Щоб пироги для двох пекти
У мене є бажання про кухонне обладнання
Здійсни його, мій любий, ти
І щоб комора була надворі
І щоб дворецький теж надворі був
Здійсни моє бажання про нове обладнання
І мету про цю плиту
І надворі цю комору
Хочу, щоб ти прохання це почув
Ось і вона! Наша зірка.
Тобі пасує цей виріз, Мідж.
І тобі, Нікі.
Сподіваюся, Сюзі переказала тобі
нашу щиру вдячність.
Вона багато чого переказала, так.
Добре. Отже, Джером… Де ти?
- Не ховайся від мене. - Ні!
Думаєш, що люди з шоу-бізнесу приязні,
а вони чмошники.
Тремтять, плачуть.
Дуже нервові.
Хай там як, Джером - наш автор, робить термінові зміни.
Акцент на термінові.
Рада знайомству.
Вибач, що дали текст так пізно.
Довелося багато переробляти. Ось твій костюм.
Він з капелюхом. Я знав, ти зрадієш.
Джероме, текст!
Буде чудово, якщо ти не читатимеш.
Якщо доведеться підглянути - нічого.
Прийшли.
Що це?
Твоя сцена.
Найбільша в залі.
Виборов її в каменярів.
Ті падлюки безкомпромісні.
Що таке утилізація сміття? Я утилізую сміття?
Приватна служба демонтажу й утилізації сміття.
Я продаю помиї?
Утилізацію сміття.
Ти розчарована.
Ні. Я щойно бачила красиву кухню
й піч, що дарує тобі торт…
Сюзі не казала тобі про цей папірець?
- Купиш собі торт. - Звісно.
Перевдягнися й завчи текст.
Джероме? Прорепетируй з нею.
Гаразд. Добре. Так.
Наступна зупинка «Друга авеню».
Щасти тобі.
Мюзикл «Приватна служба демонтажу й утилізації сміття»,
о 14.00 на головній сцені.
«Приватна служба демонтажу й утилізації сміття»,
о 14.00 на головній сцені.
Що це на тобі за фігня?
Я історик приватної служби демонтажу
й утилізації сміття і трубадур.
- Ти сраний сміттяр? - Так!
Костюм завеликий.
Він не мій, а товстуна, що ховається в Бінгемтоні.
Тхне так, ніби він обісрався, коли тікав.
- Господи. - Тут ще й недопалок сигари.
- Досі вологий. - Ні.
Я його в рот не покладу.
Твоє шоу хоч на головній сцені.
Сценарій бачила?
Це що, сльози?
Він жахливий.
Ну не виграєш «Тоні».
Два дні, два шоу,
і ми з тобою вільні як птахи, добре?
- Й одержимо… - Не кажи «папірець».
Маю сказати,
ти, бляха, чарівна в цьому костюмі сміттяра.
А ти вмієш залицятися.
- А де недопалок? - Він у хімчистці.
Гарний реквізит.
- Доповнює персонажа. - Спробуй.
Лише після щеплення.
Як хочеш. Однаково чарівна. Так, Сюзі?
Я й собі такий куплю.
Час іти.
Я дуже нервуюся. Ми будемо звідти дивитися.
Цицьки вперед, якщо вони там є.
Зажди, ти куди?
У мене справи.
Пішла ти! Ось це твої справи!
Не хочу це бачити!
Я не буду розплачуватись сама.
- Вивчила текст? - Ні.
- Треба бути без аркуша. - І чоловіком.
Вони знають мою адресу.
Й адресу моїх батьків.
- Я мав стати аптекарем. - Згодна на всі сто.
Мюзикл на три акти «Приватна служба утилізація сміття»
починається зараз на головній сцені. Запрошуємо всіх.
Коли до ліжка я вкладаюсь, На Божу милість сподіваюсь.
Благослови маму, тата й мого братика.
Та головне, Боже, благослови Нью-Йорк,
найвеличніше місто у всьому світі.
Мені пощастило жити в ньому! Амінь.
Хлопці, він спить!
Що їм від хлопця треба?
Кому доручити бруд твій вивозити Якщо сміттєвоз не бере?
Хто знає, куди викидати Отруту й приладдя старе?
Хто прийде вночі, щоб не бачили очі І до ранку вже сліду нема?
- У тебе багато… - Сміття ціла хата
Хто ж викине це все кудись?
Персональний сміттяр
Вивезе весь твій утиль
Персональний сміттяр
Матраци і гниль
Хто може все прибрати Від пошти до сигар?
Персональний сміттяр
Токсичну фарбу і олію?
Заберіть їх, заберіть
Тварин, якими ти не володієш?
Заберіть їх, заберіть
Свинцеві труби, пасту сантехнічну?
Обережно, у нас тут відходи медичні
Заберіть їх, заберіть
Заберіть Заберіть
Сонце встає, хлопці! Хутчіш!
Персональний сміттяр
Немає праці, що соромить
Дай йому ти гонорар
Нікому він не повідомить
Хто тут, щоб вивезти весь бруд Що не вмістився в амбар?
Персональний сміттяр Міста він санітар
Персональний сміттяр
Непогано.
«Вдихніть це свіже повітря. Так і не скажеш, що лише вчора
тут була купа сміття висотою з гору.
Така височенна, що родина фон Траппів
могла втекти нею від нацистів.
Ось яка височенна. Але подивіться! Її немає.
Погляньте, який чистий тротуар. З нього їсти можна.
Дороги так блищать, що в них можна себе побачити.
Мені треба поголитися».
Сенсація!
«Дивіться, ось і газетяр. Будильник Нью-Йорка.
Здається, ранок настав.
Місто прокидається!
Усі ці щасливі люди радіють новому дню.
Молоді матусі з малюками.
А он бізнесмен з портфелем, іде завойовувати світ.
Торговці готові продавати товар,
а офіціантки поспішають принести вам яєчню,
що дасть вам сили на весь день.
Усі ці люди крокують чистим тротуаром. Нічого їм не заважає.
Усе ж, дехто думає, що за це сучасне диво слід дякувати місту.
Та я розкрию таємницю. Це не так».
Не так?
«Ні, хлопче, не так.
Місто утилізує лише малу частку сміття, яке ми викидаємо.
Легке. Та ми живемо у великому місті.
І сміття в нас ціла купа.
І щоб позбутися цієї купи,
знадобиться приватна служба демонтажу та утилізації».
Що за приватна служба демонтажу та утилізації?
«Це фірма, якій ви платите
за вивіз сміття, що місто не забирає.
На відміну від міста, вони ніколи не відмовлять.
Привіт, старцю, що це в тебе?»
Це мій рахунок.
«Рахунок за що?»
Я знайшов у себе стару фарбу, щурячу отруту, хімікати, дуст
і поламану полицю. Я хотів, щоб хтось їх викинув.
І за це я маю заплатити 10 доларів.
Щоб хтось забрав і вивіз сміття? Вони знущаються?
«Десять доларів - небагато».
Це смішно. Я не платитиму. Я викину хімікати разом з іншим сміттям.
«Місто на забере його, старцю».
Тоді я віднесу їх на парковку біля дитсадка
на розі й спалю. Жодних проблем.
«Упевнений, що варто?»
Упевнений. Якщо мене спитаєте,
то краще б я не чув про приватну службу утилізації.
О ні!
Тут дерева росли
Й океани були
А тепер немовляти
Без сказу не взяти
Всі в шерсті вони
Зовсім пропащі
Були часи кращі
Сміття!
- Нелегке життя - Смог!
- Нема вороття! - Смерть!
Про милість благаєш
І в Джерсі тікаєш
У чисте забуття!
Гобокен!
Отруєні хащі
Були часи кращі
І гігієна найкраща
Повір, майбутнє огидне
Він мертвий! Мій хлопчик мертвий!
«Ні, схоже, це сталося
через демонтаж величезної будівлі».
Так! Я думав, що місто вивезе
всі небезпечні відходи.
«Місто не вивозить їх, старцю».
Я знаю!
- «Я попереджала». - Так!
«Це робить приватна служба демонтажу й утилізації сміття.
Але ти не заплатив їм».
Не хотів платити! А тепер мій хлопчик мертвий.
«Так, мертвий. Сміття щодня вбиває щасливих людей.
Щогодини в Нью-Йорку накопичується 10 000 тон сміття.
Пересічна людина викидає один кілограм сміття на день.
І це лише худа людина.
Неутилізоване сміття вбиває мільйон людей на рік у світі
й може бути джерелом дифтерії, дизентерії,
гепатитів А, В, С, D і E, менінгіту, раку, правця, туберкульозу,
пневмонії, грипу, сифілісу й різноманітних патогенів,
паразитарних інфекцій, зоонозних захворювань.
І не буде місця для паркування».
Не можу це чути! Ти переконала.
Приватна служба демонтажу й утилізації сміття важлива! Важлива!
«Вона справді важлива.
Люди вважають, що щастя так важко знайти,
а насправді воно в простих речах:
родина, друзі, усмішки
і приватна служба демонтажу й утилізації сміття.
Правда перед вашими очима.
Чи на підошві взуття. Розкажіть їм, друзі».
Геть бруд і сміття
Смердюче життя
Привіт, відкриття
Приватної служби сміття!
Винесіть ви! Бруд!
Молодці!
Визнаю, спочатку я не дуже розуміла.
Не відразу збагнула, що йдеться про пса.
Навіщо називати чоловіка й пса Томом?
Знаю його статті для «Голосу».
Його робота в театрі незрівнянно краща.
Він був би радий.
Маю на увазі, що в театрі
він може підіймати більш значущі теми. Його сценічні роботи такі різнобічні.
Деякі роботи.
«Спостерігач»?
Звісно, це вдала. А от «Міст до шосе»?
- Жахлива назва. - Жахлива п'єса.
Кілька вдалих монологів.
- То ірландський акцент? - З Дубліна.
На три години?
Певно, ірландський Дублін.
Знаєте, він сидить поруч.
- Де? - Ось там… Карле!
- Твоя найкраща п'єса! - Так!
- Вітаємо! - Чудова робота!
Почуваюся брудним.
Хто це був?
Автор п'єси.
Справді? Він такий звичайний.
Як касир у банку.
Він не касир, а талановитий автор.
Іноді, так, талановитий.
Краще бути касиром.
Касир завжди знайде роботу.
Ейбе, тобі п'єса справді сподобалася?
Так. Його роздуми про Бога та релігію,
паралелі між шлюбом, смертю й божевіллям
здалися трохи незграбними, але напрочуд продуманими.
Божечки. Коли це все було?
Про це п'єса й була.
Вона про хлопчика, що втратив собаку.
- У Дубліні. - Так. У Дубліні.
Ні. Це був спосіб зобразити розгубленість чоловіка
щодо його сексуальності та його виснажені стосунки з Ісусом.
А Ісуса коли згадували?
Його не треба було згадувати. Ісус був усюди.
Його дружину звали Марія. Він носив сандалі. А ще вино.
У нього бар. Хіба в барі немає вина?
У барах зазвичай немає хорошого вина.
Завжди тепле.
Я не п'ю вино в барах.
Коли це ти буваєш в барах?
Ніколи. Тому й не п'ю вино в барах.
Я не помітила нічого такого.
Це була зворушлива історія про хлопця й собаку.
- Пес чудовий. - Гарний.
Того листопада. Я була в барі минулого листопада.
З ким?
П'єса була не про це, Роуз.
Та щодо собаки згоден.
Ісуса не згадували. Чи сексуальну розгубленість.
Цього й не треба.
Та не завадило б. Хай там як, я бачила іншу п'єсу.
Творчість можна тлумачити по-різному.
Ні, не можна.
Не можна підлаштовувати сюжет під свої бажання.
Я не підлаштовувала. Я бачила хлопця й померлого пса.
П'єса була не про це.
Звідки ти знаєш?
Я театральний критик. Мені платять, щоб я знав.
Нічого, що ти не зрозуміла. Це не «Хлопці та ляльки».
А я в захваті від її сукні.
Вип'ю ще.
Тобі сподобався цей фільм.
Звісно. Він чарівний.
- Таппенс? Вип'єш? - Я дивився…
Ти не можеш помилятися, Ейбе?
Про те, що ця п'єса не була роздумами про Ісуса
й латентну гомосексуальність,
а що це була проста, мила п'єса про хлопчика, що втратив пса?
Ні!
Це неможливо за жодних обставин?
Ні, Роуз! І я не розумію, чому ти так засмутилася.
Ти звеш мене ідіоткою.
Не зву я тебе ідіоткою.
Я лише сказав, що ти не зрозуміла п'єсу. То нічого.
Бо я ідіотка.
Відступай.
Роуз, те, що ти не розумієш складний тематичний твір, як цей,
не є показником твого інтелекту.
Я зовсім не розумію того, що ти робиш. Через це я ідіот?
- Замовлю десерт! - І я!
А знаєш? Може, ти маєш рацію.
- Дякую! - Спитаймо автора.
Що? Ні! Роуз!
Не переривай післяпрем'єрну вечерю. Не раніше гарних рецензій!
Перепрошую, я Роуз Вайсман, дружина Ейба.
Ми бачили вашу п'єсу. Ви не проти?
Ну, я…
Дуже вам дякую.
Хотіла спитати, чи не розповісте нам, про що ваша п'єса?
Він її написав, Роуз. Він знає, про що вона. Привіт, Карле.
Привіт, Ейбе.
Прекрасне звукове оформлення.
Гаразд. Розкажіть мені. Про що ваша п'єса?
У дитинстві в мене був пес Том,
одним літом він раптово помер, я це так і не пережив.
І все?
Це мене ранило.
Містере і місіс Вайсман! Януш освідчився! Я погодилася!
Погодилася!
- Зробити сендвіч? - Що?
Ні. Ти освідчився?
- Я погодилася! - Погодилася!
Може, омлет?
Ні. Не треба омлету.
Зельдо, я за тебе така рада.
Дякую, місіс Вайсман.
Приберу квіти після десерту.
У тебе буде гарна дружина.
Дякую, містере Вайсман. Я полагодив світло в шафі.
Добре! Добраніч.
Так, добраніч.
Я помила посуд.
Я пересунув меблі.
Який чудовий вечір!
Двері треба змастити.
І це виконували?
- Перед живими людьми? - На жаль, так.
Ми тяжко працюємо.
Я хочу покращити. Порадьте хоч щось.
Адаме? Кажи. Твоя дружина така товста…
Це грубо.
Ти завжди жартуєш про товсту дружину.
Вона народила трьох дітей. Спробуй схуднути після цього.
- Елвіне! Сценарій готовий? - Майже.
- Я вже маю його друкувати. - Зараз.
Принести машинку?
Це тебе ощасливить?
Він потрібен Ґордону.
Навіть з кращим вступом.
Спочатку наша справжня робота.
Хай у хлопа в голові буде жердина,
але це вже є.
Може, пружина?
Дідько, Джордже! Це не може бути правдою!
Ми виправимо це, Ґордоне!
Бачили, як він іде?
Він був у гримера.
Салі пішла взяти ще ватних дисків, але він утік.
Про диски це важливо?
Ні, Ґордоне.
Вони стосуються ситуації?
Просто розповідаю.
Дякую. Іншу маячню не хочеш розповісти?
Температура в кімнаті?
Він змерз і пішов по светр?
Може, тому за 20 хвилин до ефіру
мій комік тікає непоміченим?
Дивилися в кімнаті зі светрами? Таке буває?
Може, зробимо її.
Джордже, дзвони кому треба! Хай зроблять!
Ти серйозно?
Я не серйозно про кімнату для светрів.
У мене серйозно немає гостя.
Хтось щось робить?
- Майку! - Так.
Ти запрошуєш зірок. Запроси зірку.
- Мардж! - Так?
- Я нагрубив тобі? - Так.
Вибач. Купи собі квітів. Майку?
Дзвоню його менеджеру.
Як? Як він просто пішов?
Він псих. Тому смішний.
- Не настільки. - Він може вернутися.
Я так не думаю.
Він взяв пальто, капелюх і нашу фірмову чашку.
Відтепер ніхто не отримає чашку, доки не виступить на шоу!
Усе ясно, Майку?
Жодних чашок до шоу!
Ти знайшов коміка?
Роблю, що можу.
Добре, що це останній гість.
Люди можуть не додивитися.
Це добре?
Люди не додивляться до кінця?
Ні, може, ми покажемо довше передостаннього гостя,
- із зоопарку Бронкса? - Боже!
Хай винесе третю тварину.
Ні! Я не вдаватиму, що мені не насрати на три тварини.
Мені й на дві насрати.
Одна хай іде в дупу! Потрібен комік.
Сценаристи!
Слухайте уважно!
Будь-який комік нездара, ваш друг,
однокласник,
що чпокав вашу сестру, чи ваш родич,
дзвоніть йому. Майк схвалить.
Навіть якщо він відстій, Майк його схвалить.
Жива істота з виступом на шість хвилин.
Сьогодні йому пощастить!
Майку! Ти зі своєю картотекою в мій офіс!
Так!
Хтось має знати когось.
Глянь, Елвіне, я знаю.
У мене купа тупих жартів.
Ні? Ніхто?
Сесіле, а твій батько?
Це буде чудовий будинок.
І я буду дуже вдячна, якщо ви не відразу обісрете його.
У вас є ціле місто, де можна гадити досхочу.
Сюзі Маєрсон. Так. Вона тут. Це Мідж.
Привіт.
Що тобі буде, якщо я не прийду на помийне шоу сьогодні?
- Скільки кінцівок втрачу? - Так.
- Їх бракуватиме? - Ага.
Чотири, й бракуватиме.
Я можу потрапити в шоу.
Яке шоу?
«Шоу Ґордона Форда».
Чорт!
Це погане «чорт»?
Наразі погане «чорт»,
якщо будеш у шоу, може стати хорошим.
Це дуже мінливе «чорт». Що сталося?
Щось. Не відходь далеко. Я передзвоню.
Діллер у Парижі, Шрайбер у Денвері,
Сол захворів, Стіллер сказав так, його жінка - ні.
Досі не забула жарт про її руки.
Сторч і Аллен ще не відповіли. Гоупа звати?
Ні. Чорт! Так.
Круто. Зараз буду.
- Ґордоне? - Так?
Я готова, тренере!
Що?
Маю 20 хвилин: чистих,
гідних для ефіру, з різних тем.
Сімейні, політичні жарти,
сімейно-політичні жарти. Я готова.
До чого?
Піти на шоу.
Це шоу?
Так. А що за шоу там знімають?
Тіно, даси нам хвилинку?
- Не чіпай ніс. - Не чіпатиму.
Не чіпай його ніс.
Отже? Що ти думаєш?
Так. Не чіпай мій ніс.
Годі. Це розв'яже твої проблеми. Я тут.
Я не втечу. І щойно зробила зачіску.
- Мідж. - Почитай жарти.
Я навіть спитаю думку Елвіна.
Цього не буде.
Чому ні?
Дякую за спробу.
Це через мою відмову?
- Це ще неточно. - Точно.
Я пам'ятаю інакше.
Ми й справа Дрейфуса. Точно.
Не через твою відмову.
То чому? Бо я надто гарна?
Ні. Але ти гарна.
У нас є правило. Залізне.
Персонал шоу не запрошують на шоу.
Тупе правило. Змініть його.
Не збираюся.
Ґордоне, я стендаперка. Ти бачив мене. Тобі сподобалося.
Так. Без винятків.
Хочу бути на твоєму дивані.
- Звісно. - Не на цьому.
Вибач.
Це тупо.
На шоу є порожній час.
Ти сказав: «Будь-який комік-нездара». І він може бути відстійним!
Ральф стендапер, знала?
Не знала.
Ральф дуже хоче на шоу, але так на ньому й не був.
- Гаразд, але… - Сесіл - хороший комік.
Сесіл не був на шоу.
- Мел стендапер… - Знаю.
Увесь час працює. Його люблять. Мел не був шоу.
Це не залізне правило.
Віллі намагався. Знаєш Віллі?
Охоронець?
Співає. Прекрасний баритон. Віллі не беруть на шоу.
- Ґордоне… - Тут добре платять?
Так.
Гарна зарплатня.
Цього досить.
Схоже, це все.
Усе.
Дякую за твій час.
Маю бігти на помийний виступ.
Твої слова вирвані з контексту. Поверни Тіну.
Він чіпав ніс.
Не чіпав!
Я цього не надіну.
Заплачу ще десятку.
Він ганебний.
А зараз на тобі висока мода?
Сюзі!
Що ти тут робиш? А як же поява на шоу?
Її не буде. Ось як. Можна мені мою робу?
- Не розумію. - Сценаристів не беруть на шоу. Ніколи.
Про що ти в біса говориш? Ти вільна.
Гаразд. Тримай.
Таке правило. Залізне.
Я ніколи не буду на «Шоу Ґордона Форда».
Чорт!
Гарне чи погане «чорт»?
Категорично погане.
Підтримую твоє «чорт» і підіймаю до «лайна» і «гівнюка».
- Тупе правило. - Згодна.
Якщо ти не проти, покінчимо із цим.
Мамо!
Ітане. Привіт, любий.
Ми прийшли на шоу.
Як ви дізналися?
Ти запросила.
Дідько! Так.
Ми ледь встигли.
Естер вирішила, що їй набридли голоси нашої родини.
Пообіцяв їй морозиво й іграшки.
Вона геній.
Усе гаразд?
Так. Усе добре.
Ти знала, що ми будемо?
Знала. Щойно ви зайшли.
Нам піти?
Ні. Залиштеся на шоу. У мене був поганий день, і все.
- Проблеми на роботі? - Ну…
Забагато слів!
Не пощастило тобі із сім'єю.
Тут десь є хот-доги.
Набий їм рота. Побачимося.
Агов!
Просто… Деякі дні важчі за інші, розумієш?
Так, розумію.
- Тату! - Естер!
Публіка висловилася.
Мюзикл «Приватна служба демонтажу й утилізації сміття» - це хіт.
Просто зараз на головній сцені.
Коли до ліжка я вкладаюсь, На Божу милість сподіваюсь.
Благослови маму, тата й мого братика…
Та головне, Боже, благослови…
Боже! Тут так спекотно.
Продовжуй.
Та головне, Боже, благослови Нью-Йорк, найвеличніше місто у всьому світі.
Мені пощастило жити в ньому! Амінь.
Наступні десять років цей хлопець сидітиме в шафі.
Хлопці, він спить!
Кому доручити бруд твій вивозити Якщо сміттєвоз не бере?
Хто знає, куди викидати Отруту й приладдя старе?
Хто прийде вночі, щоб не бачили очі І до ранку вже сліду нема?
- У тебе багато… - Сміття ціла хата
Хто ж викине це все кудись?
Персональний сміттяр
Вивезе весь…
Персональний сміттяр
«Вдихніть це свіже повітря.
Так і не скажеш, що лише вчора
тут була купа сміття висотою з гору.
Така височенна, що родина фон Траппів
могла втекти нею від нацистів.
Ось яка височенна. Але подивіться! Її немає.
Погляньте, який чистий тротуар. З нього їсти можна.
Дороги так блищать, що в них можна себе побачити.
Мені треба поголитися».
Цей жарт знайшов свою аудиторію.
Якого біса?
Сенсація!
Ось і газетяр.
Він розносить газети, які за іронією стають сміттям.
А ось і мати з малюками,
хлоп із портфелем, принаймні один із цих малюків його.
Вочевидь, єдине, що вони не викидають - це амфетаміни.
Не так?
Що? Точно. Заждіть.
Гаразд, ось воно. Так.
Ви небагато пропустили.
«Ні, хлопче, не так.
Місто утилізує лише малу частку сміття, яке ми викидаємо.
Легке. Та ми живемо у великому місті».
І сміття в нас ціла купа. Розумієте, до чого я веду?
Що за приватна служба демонтажу та утилізації?
Як це бісить. Утім.
Тут дерева росли
Й океани були
А тепер немовляти Без сказу не взяти
Всі в шерсті вони
Зовсім пропащі
Були часи кращі
Сміття!
- Нелегке життя - Смог!
- Нема вороття! - Смерть!
Про милість благаєш
І в Джерсі тікаєш
У чисте забуття!
- Гобокен! - Надто близько.
Отруєні хащі
Були часи кращі
І гігієна найкраща…
Агов! Що тут, у біса, відбувається?
Що? Шоу про сміття.
Ні. Вона там забавляється.
І досі читає з аркуша!
- Що ви хочете? - Виконай обіцянку.
Вона там, у костюмі.
Вона відразу псувала все.
Не бере сигару.
Ніхто не помітив.
- Я просив про послугу. - Знаю.
І думав, ти сумлінно її виконаєш.
Я сумлінно виконала.
Це схоже на сумлінно?
Зараз невчасно питати, де його мати?
Це схоже на істерику,
а я ненавиджу істерики!
Коли я попрошу про послугу ще раз…
- Ще раз? - Так, ще раз.
Це була остання послуга.
Що ти, в біса, патякаєш?
Відплата, і потім усе!
Усе?
Не буде «усе», Сюзі. Ти наша.
Тридцять відсотків від усього, що ти робиш, чого торкаєшся,
чого торкається вона. Такі умови!
Це було до того, як ми узгодили це!
Сюзі, схоже, ти не розумієш ситуацію.
Не розумію. Ми мали бути квитами.
Немає ніяких «квитів». Усе буде так! Саме так!
Як довго?
Доки ти будеш клятою Сюзі Маєрсон!
А тепер прийди до тями. Приведи її до тями.
І ніколи більше не псуйте нам музичні вистави.
Наступного разу буде технічний ярмарок.
Доки він оплакує свого малого акробата,
я маю розповісти вам, як сміття може вас вбити.
«Бувай, пташко» о 20.00.
Що тут коїться?
Ярмарок. Купи собі шини.
Чому Мідж нервується на сцені? Це вперше.
Не знаю. Немає настрою. Попроси назад свої гроші.
Хто ті хлопці, Сюзі?
- Ніхто. - Не схоже.
- Так і є. - Ти їх розлютила?
Відчепися.
Що ти накоїла? Чому вони тобі погрожують?
І дивляться на Мідж, наче на ній цінник.
Гадки не маю.
Ти її у щось вплутала?
Що таке, «менеджерко»? Ти мафіозі?
- Ні. - Ні?
Це схоже на конвенцію гангстерів.
- Я маю йти. - Поглянь на мене.
- Ти контролюєш це? - Так.
- Потрібна допомога? - Ні!
Як глибоко моя дружина встрягла?
Може, підеш до дітей?
Пішла ти.
Ти не здаєшся милою,
бо одягаєшся, як дитина з коміксів. Скажи, у що встрягла.
Дякую, що зайшов.
Я дізнаюся, Сюзі!
Я дізнаюся,
де ти знову налажала. Чуєш мене?
Геть бруд і сміття
Смердюче життя
Привіт, відкриття
Приватної служби сміття!
Винесіть ви! Бруд!
Тобі скільки, 30?
Ми в захваті.
Нас ще не просили зробити третій сегмент. Так, Купере?
Не хочете згодувати йому терміта?
- Не хочу. - Багато втрачаєте.
Повертаємося після реклами за три, дві…
З поверненням, друзі,
з нами досі Гарт Баклі із зоопарку Бронкса,
і я не вірю своєму щастю,
та він хоче показати нам ще одну милу тваринку…
Вибачте, сер, це жіноча вбиральня?
Хто б міг подумати? Софі Леннон.
Ти насолода для моїх очей.
Обережно. Так почався мій п'ятий шлюб.
І скінчився четвертий.
Такі теплі вітання.
Привіт! Здається, вчора я одягнула твого брата в ресторан.
Ми раді тебе бачити, Софі. Хочеш терміта?
Може, пізніше.
Софі, як ви знаєте, веде ігрове шоу «Секунди рахуються».
Дякую. Хіба не круте?
Виправ, якщо я брешу. Твоя студія далі коридором?
Здається, так.
Але, схоже, ти завітала до нас уперше?
Хіба?
Не хочу бути хвальком,
але «Шоу Ґордона Форда» було тобі гарним другом.
Допомогло одержати власне.
Так, Ґордоне. Я була на дні, а ви допомогли мені піднятися на ноги.
І що сталося?
Ти мене знаєш, коли я підіймаю ноги…
Ми бачимо твої п'яти.
Треба поговорити.
Якого дідька?
Чому не розказав про правило?
Що?
Співробітники не можуть бути в шоу?
Так. І що?
Чому не сказав, коли наймав її?
Я, бляха, не наймав її!
Не виправдання.
Трохи виправдання.
Виправ це.
Це я маю… Ми тут кляте шоу знімаємо!
То виправ пізніше.
Я нічого не буду виправляти.
Це тупе правило.
Правило Ґордона. Спитай його.
Чорт!
Сюзен?
Сюзен!
Сюзен, підлогу натерли воском.
Сюзен! Я тебе наздожену. Не забувай, я грала в лакрос!
Сюзен! Дідько.
Ти можеш не… Я на…
Це безглузде марнування панчіх. Стій.
Ти не втечеш.
Це як на тій вечірці, де ми одягалися
жінкою, якою захоплюємося.
Ти вдяглася в леді Макбет, і ми посварилися.
Ти втекла, а я тебе наздогнала.
Ти вийшла в скляні двері. Як тебе знайти?
Ти не можеш ігнорувати мене.
Є причина нашій зустрічі. Всесвіт нам щось каже.
Ні, не каже!
І ця ситуація не схожа на ту ніч чи вечірку,
Ти грала в лакрос дві години, і тобі стало нудно!
Лакрос нудний!
Я знаю, що він нудний!
Я казала, що тобі не треба туди йти.
І ти пішла, бо я тобі сказала не йти!
Хто так робить?
Господи. Тобі не треба на якесь свято?
Ні. Сьогодні вихідний.
Сюзен Маєрсон.
Не вірю, що говорю з тобою. Минуло…
Не треба вдавати, що це зворушлива зустріч.
- Маю йти. - Навіщо?
У мене робота, життя.
Твоя байдужість до чогось не змушує речі зникати.
- Знаю. - Лакрос існує й після тебе.
Але не мав би.
Прошу… Минуло стільки часу.
Ти дуже гарна.
Мені подобається капелюх.
Місіс Ґордон Форд?
Так.
Оце так досягнення.
- Це не весь мій успіх. - Увесь.
Принаймні, для мене, срана місіс Ґордон Форд.
Як справи?
Вибери інше питання.
Можна трохи збавити напругу?
Я не просила за мною бігти. Я не хотіла розмовляти.
Агов, випиймо.
Знайдімо бар, напиймося,
і ти скажеш мені все, що хотіла ці 15 років.
Я нічого не хочу тобі казати.
Гаразд, можеш спитати мене все, що хотіла 15 років.
Ні. Усе, що ти кажеш - маячня.
Розумію, чому ти так думаєш.
Начхати, розумієш ти чи ні.
Тут люди, а ти занадто гучна.
Я гучна! Була такою тоді, такою залишилася. Нічого нового.
Прошу, ходімо вип'ємо.
Я не можу пояснити все тут, просто на вулиці.
- Ні. - Поговорімо, будь ласка.
Розкажи про своє життя.
Усе так само, як і завжди. Як твоє?
- Дозволь… - Що?
Пояснити? Вибачитися?
«Вибачитися». За що?
За що?
Не знаю. За те, що ми планували й обіцяли…
Я нічого не обіцяла.
Знущаєшся.
Мені було 22. Що можна обіцяти в 22 роки?
Багато чого!
Ми дорослі.
Хіба ми не можемо поговорити, як дорослі жінки?
Не знаю, як говорять дорослі. Я працюю з коміками.
Гаразд. Я вибачуся, якщо ти хочеш.
Справді? Молодець. Одна довбана доброта.
Не треба мені вибачень. Нічого від тебе не треба.
Присягаюся, я не хотіла тебе кривдити.
Студентські роки.
Я була рудою. Це теж було помилкою.
Ні, я не мала…
Ти не була помилкою.
Я дуже хочу купити тобі випити.
Я маю бігти. Рада тебе бачити, Геді.
Тобі личить бути білявкою.
МЮЗИК-ХОЛ «РАДІО-СІТІ»
Творчий керівник Яна Філоненко