שלום שם.
זוכרת אותי?
במעורפל.
היי, ג'ואל מייזל.
פאלמר וית'רספון.
באמת?
- אתה כאן עם דייט, ג'ואל? - עדיין לא.
- את רוצה עוד משקה? - אני אביא אותו.
אותו הדבר?
אמרטו סאוור.
אוי. נעבוד על זה.
אמרטו סאוור, בבקשה, פאלמר.
אני בסדר, פאלמר. תודה.
חשבתי שתפסנו את גבלס ב-1945.
- תפסיק. - הוא כל כך לבן ובוהק.
פאלמר הוא בחור טוב.
כן, הבר במרחק שלושה מטר. אני מופתע שהוא לא איבד את הדרך.
היי, גרמתי לך לצחוק.
אני אוהב כשאת צוחקת.
ג'ואל...
אתה יודע, זה מצחיק, אבל לאחרונה, כל פעם שאני מסתובבת, אתה שם.
כן? תתרגלי לזה.
את אוהבת את השיר הזה?
אני אוהבת את השיר הזה.
יופי. כי הוא השיר שלנו עכשיו.
אסור לנו לעשות את זה.
זה חלק מהכיף.
פאלמר חוזר.
כן, ראיתי אותו מבקש הוראות הגעה.
נועדת לדברים טובים יותר מזה.
לא, זה הבחור שפגשתי לפני שבועיים בבונסואר.
- זה שמקריח למעלה? - עם השפם השמנוני?
כן, הבחור ההוא.
זה מטורף.
אני יודעת, את יודעת?
אז הוא אומר, תקלטי, הוא אומר, "אז. הכסף. עכשיו!"
פשוט ככה. את מכירה אותי, אני לא סובלת שטויות,
אז תפסתי את הסכין שלו...
- אני חייבת לך כסף? - סליחה.
בכל מקרה, תפסתי את הסכין שלו ו...
חשבתי שהוא יזוז.
- היי, כולם מתים. - החלק הכי גרוע היה הדם.
הוא היה בכל מקום. על הקירות, על הרצפה. תראי את זה...
הוא היה כמו ברז כיבוי. ואני אוהבת את החולצה הזו.
- שימי על זה מלח. - מה?
הכתם. שימי עליו מלח ותשפכי עליו מים רותחים
עד שהמים יהיו שקופים.
הכתם אמור להיעלם.
מגניב. תודה.
אני אצטרך הרבה מלח בכל מקום.
הייתי מקשיבה לה. נראה שהיא יודעת על מה היא מדברת.
גברתמייזלהמופלאה
אני תוהה אם יש לה טיפים לפצעי ירי וכאלה.
הלו?
כן, גב' וייסמן?
כן?
שלום, אני חברה של הבת שלך.
ו...?
טוב, היא רק רצתה שאתקשר כדי להגיד שהיא בסדר,
הכול בסדר, היא פשוט תגיע הביתה קצת מאוחר מהרגיל.
היא רצתה לוודא שזה בסדר
שתשימו עין על הילדים עוד קצת זמן.
מי זו?
טוב, אמרתי לך, גברתי, אני חברה של מידג'.
השם שלך. מה השם שלך?
- קרול. - היית צריכה לחשוב על זה?
ג'נט.
רגע, את לא יודעת מי את?
- לא כרגע. - איפה היא? איפה מרים?
- תראי, זה בקשר לילדים. - מה בקשר לילדים?
את יודעת, פשוט שכחתי, אבל תראי, כל מה שאני יודעת זה שמידג' בסדר,
היא תיקח את הילדים מאוחר יותר, היא פשוט תאחר.
בואי נתחיל מההתחלה, בסדר?
בטח.
מרים מייזל?
- כן. - שוחררת בערבות.
שפתונים, סיגריות.
היי, היו לי פה כמה סוכריות.
הן לא פה.
שיעור קטן בכך שהפשע לא משתלם. יש לך מעיל? קר בחוץ.
הוא בטח אצל סוזי.
אתה לא סוזי.
לא.
- חשבתי שסוזי שחררה אותי. - עבדתי במורד הרחוב
ושמעתי שבחורה חמודה מצפון העיר נעצרה בזמן הופעה,
עשיתי שתיים ועוד שתיים...
תודה.
אני מניח שהשתווינו.
- אני גם שילמתי על מונית. - לעזאזל!
הם קראו לי חמודה, אה?
- אני אפתח. - תודה.
היי, חשבתי שאת משלמת עליי ערבות?
מה לא בסדר?
אימא שלך, זה מה שלא בסדר.
אז התקשרת אליה?
כן, התקשרתי אליה, וזה היה נורא.
שכחתי את שמי. איך זה קורה לעזאזל?
אימא שלי יכולה להיות מאיימת.
הייתי קרול לשנייה, ואז דונה, או שיט אחר,
ואז הייתי גברת מיניבר לאיזה שלוש דקות שלמות.
גברת מיניבר? מהסרט?
כן, היא טוותה קורים מסביבי.
היא הייתה כמו מכשפת מוות ועכביש מרושע שטווה קורים.
כמעט הודיתי בחטיפת לינדברג.
הם תפסו את הבחור הזה.
או, לעזאזל. את לא תאמיני לזה.
- לכל הרוחות. - מה...
הקומיקאי הכי טוב, אני מתכוונת, הקומיקאי המזוין הכי טוב בעסק,
- עומד ממש שם. - איפה?
ממש שם.
את מתכוונת ללני?
- באמת? לני? כאילו את מכירה אותו? - כן.
- איך לעזאזל את מכירה את לני ברוס? - הוא שחרר אותי בערבות.
- למה? - כי אני שחררתי אותו בערבות.
אני מכירה אותך רק יומיים.
המכונה בלעה לי את המטבעות.
תגיד למישהו.
או קח אחת משלי, לני, בבקשה.
תודה.
- יש לך אש? - בטח.
מה לעזאזל?
סוזי, זה לני. לני, סוזי.
כן. מהגאזלייט, נכון?
אני מניחה שאני מגיעה לפני. ה... המוניטין שלי מגיע. ה...
סוזי אמרגנית את הגאזלייט, אבל היא עושה יותר מזה.
כן, אני מתרחבת כרגע.
יש לי תוכניות גדולות בעבודה. תוכניות גדולות מאוד.
מגניב. מה התוכניות?
ריק. פעם שנייה הערב.
אני צריכה קפה. קפה?
זה נראה מפחיד. ומוכר.
אני צריכה להופיע בבית המשפט.
מה יותר כיף מזה?
ברית מילה מאוחרת, זה יותר כיף.
תני לאמרגנית שלך לטפל בזה.
אמרגנית. זה מה ששכחתי קודם. אני אמרגנית עכשיו.
מגניב.
אשיג לך עורך דין.
מדברים על עורכי דין, זה הסימן שלי ללכת.
- תודה שוב, לני. באמת. - תמיד.
אני מציג להקה של חבר בוונגארד ביום שישי בערב.
- תבואי... שתיכן. - נראה.
אשקול את זה בכובד ראש, מר ברוס. תודה.
נתראה.
- מתאים. - מה?
את נעצרת, לני ברוס משחרר אותך בערבות.
אם אני הייתי נעצרת, הייתה משחררת אותי איזו פיה מהווילג'
שנשאר לה כסף ממציצה מהלילה לפני.
היא לא אמרה כלום. היא פשוט נכנסה פנימה,
לקחה את הילדים, צעקה, "תודה", והלכה.
בלי הסבר! השעה הייתה 1:15 בבוקר.
והיה קר אתמול בלילה.
מה זה קשור?
זה לא, אני רק אומר שהיה קר.
איפה הקפה? למה אין קפה?
השיער שלה עדיין היה רטוב, כאילו היא בדיוק התקלחה.
מי מתקלח בשעה הזו?
איפה זלדה? זלדה אחראית על הקפה.
היא מתנהגת כל כך מוזר ושונה.
- למה? - למה? הנישואים שלה, אייב!
מתי זלדה התחתנה?
לא זלדה. הבת שלך.
- היא. - כן, היא.
אני יודעת שזה זמן נוראי, אבל איני מבינה מה קורה איתה.
אני לא יודעת מה היא עושה או לאן היא הולכת.
אתמול, אחרי הוויכוח בארוחת הערב, היא פשוט הסתלקה.
והיה לה לאן ללכת.
אם הייתי מתעצבנת עליך בעשר בלילה והייתי יוצאת מהדלת,
לא היה לי לאן ללכת. הייתי עומדת מחוץ לדלת וחושבת,
"אין לי לאן ללכת". היא יצאה מהדלת
והיה לה לאן ללכת.
והשיחה ההיא, מהאישה המוזרה הזו, גברת מיניבר הזו.
"גברת מיניבר"? מהסרט?
מובן שזו לא הייתה גברת מיניבר, אייב.
מישהו גנב את תיק המסמכים שלי.
מי זו האישה הזו שלא אומרת לי את שמה?
שלא נראה שהיא יודעת בכלל למה היא התקשרה.
היא אפילו לא ידעה את השמות של הילדים.
אפילו שמעתי אותה בוכה באיזשהו שלב.
ניסיתי להוציא ממנה עוד מידע,
ושמתי לב שהיא אפילו לא הייתה בטלפון,
היא הלכה לאנשהו. דיברתי אל עצמי.
אייב, אתה מקשיב?
- כן! - אז תכיר בי.
- מישהו באמת גנב את תיק המסמכים שלי. - הוא בטרקלין.
הוא לא אמור להיות שם.
זו לא מערכת היחסים שלי עם מרים.
זה לא כמו שזה תמיד היה.
הכרתי את כל החברים שלה.
ידעתי כל מה שהיא עשתה.
הבנתי את הראש שלה.
עכשיו. אני לא יודעת כלום.
זה היה בטרקלין.
אני מאוד מודאגת לגביה.
יש לי את הדבר הזה הערב.
זו הפעם הרביעית בשלושה ימים.
אני מתעוררת והוא עומד שם, בוהה בי.
- מפחיד. - הוא מעולם לא עשה את זה.
טוב, זה די ברור במה מדובר.
- באמת? - האיש אשר את שמו אנחנו לא מזכירות.
את מתכוונת לג'ואל?
חשבתי שאנו לא מזכירות את שמו.
הוא גר איתך, אימוג'ן, איך את יכולה לא להזכיר את שמו?
אני רק מנסה לנהוג ברגישות.
אני לא חושבת שזה העניין.
אית'ן כל כך צעיר וג'ואל לרוב היה יוצא לעבודה לפני שהוא אפילו התעורר.
לא, אית'ן יודע, כיוון שילדים יודעים הכול.
הם כמו הקופים האלה שיודעים שצונאמי מגיע לפני כולם.
הם יודעים.
אולי.
טוב, מה ד"ר ספוק אומר?
- אני לא יודעת. - לא התייעצת עם ד"ר ספוק שלך?
- לא. - אבל יש לך את ד"ר ספוק.
אני חושבת.
מידג', לא קראת את ד"ר ספוק?
רפרפתי עליו.
רפרפת עליו? מידג', את לא מרפרפת על ד"ר ספוק,
את סופגת את ד"ר ספוק, את שואפת את ד"ר ספוק.
איך הילדים שלך בכלל בחיים אם לא קראת את ד"ר ספוק?
אני לא בטוחה.
יש שם כל מה שאת צריכה לדעת על גידול ילדים.
קניתי עותק ביום שפגשתי את ארצ'י.
הבאתי אותו לדייט השני שלנו. הוא הופתע.
אוי, אני מדברת על ארצ'י.
- אז מה? - הוא בעלי.
כן, אני יודעת, אני מכירה את ארצ'י.
אבל לא התכוונתי להגיד את המילה שמתחילה ב-ב'.
את יכולה להגיד אותה.
- את מתעצבנת. - אני לא מתעצבנת.
את כועסת עליי שנתנו לו להיות אצלנו.
אני לא כועסת עלייך, זו לא אשמתך.
איך זו יכולה להיות אשמתי?
- אמרתי שזו לא. - זו לא.
- בסדר. - אז את בסדר עם כל המצב הזה?
אני לא אוהבת את זה.
- ידעתי. את שונאת אותי. - אני לא שונאת אותך.
- את מתנפלת עליי. - יש רק אחת ממני, אימוג'ן,
אדם אחד לא יכול להתנפל על מישהו, זה חשבון.
- את נשמעת כועסת. - אני יודעת, אני מצטערת.
אני שונאת את ג'ואל.
התפטרתי כנשיאת מועדון המעריצים שלו אתמול.
שלום? שלום, אימא?
אני באה!
הו, שלום, חתיך.
את נראית נחמד. שאנל?
- ז'אק פאת'. - חדש?
- בערך. - יפה.
לאן את הולכת?
לרופא שיניים.
אז לאסתר יש זיהום באוזן שוב.
זה כיוון שהמצח שלה לוחץ על עור התוף שלה.
אמרת את זה לרופא?
אגיד לו בפעם הבאה שאראה אותו.
אייב, מרים כאן.
אני רואה אותה.
תלבושת יפה בשביל רופא השיניים.
ג'ואל יהיה שם?
לא, הוא לא.
אני שמה את אותה הכמות בכל בקבוק,
כדי שלא תצטרכי לחשוב על זה.
אז איפה ג'ואל שוהה?
הוא שוהה אצל ארצ'י ואימוג'ן.
אה, זה טוב.
למה זה טוב, אימא?
לפחות הוא לא גר עם הבחורה ההיא.
אם התינוקות מתעוררת, צריך טיפה בכל אוזן,
ואל תיתני לה להתפתל במשך דקה לאחר מכן.
אני פשוט שמה את הידיים שלה מתחת לישבן שלה ויושבת עליה בעדינות.
מרים, חכי.
- מרים. - אימא, אני מאחרת.
תקשיבי לי,
כיוון שאם הוא לא גר עם הבחורה ההיא, אולי זה לא כל כך רציני.
אמרת שהוא מאוהב בה, אבל אולי הוא לא.
אולי כדאי שתתקשרי אליו. אייב, מה אתה חושב?
אמרתי לכולם מה אני חושב,
וכולם התעלמו ממני לחלוטין.
זה לא נכון.
או אולי תלכי לארוחת ערב עם החברים שלך ארצ'י ואימוג'ן
בבית שלהם הערב.
אל תיתני לאית'ן לקרב את בולי העץ שלו ללול. אסתר אוכלת אותם.
הם חברייך בדיוק כמו שהם חבריו של ג'ואל.
- נכון, אייב? - כנ"ל!
אני חייבת ללכת.
מה, מרים?
אחזור מאוחר יותר אחר הצהריים.
אל תשכחי לשבת על התינוקת.
- מעבורת דרום קו מאסף ברודוויי - מקומי -
זה רחוב כריסטופר? כן? לא?
הוא פשוט לא יודע על מה הוא מדבר.
איך אני יודע?
רק התדיינתי מול הממשל איזה אלף פעם.
לא, לא באופן מילולי, חכמולוג אחד!
זו צורת דיבור.
סליחה, זה משרד של עורך דין?
כן.
הוא מריח כמו עובש.
אולי זו אני.
מה זה הבגדים האלה? יש לך צילומים ב "הרפר'ס בזאר"?
אני תמיד מתלבשת יפה לפגישות חשובות.
כשג'ואל ואני נפגשנו לראשונה עם ועד הבית שלנו,
טעיתי ולבשתי מכנסיים עד הקרסול
והם גרמו לנו לחזור שלוש פעמים.
זה כריך?
זה היה.
הנה, בואי, שבי.
לא, תקשיב, ליזאן, טרמיניילו נגד שיקגו.
דאגלס אומר שחופש הדיבור מזמין ויכוח!
כן, זו שירה מזוינת, לעזאזל, גם אני חושב ככה. אתקשר אליך מאוחר יותר.
- אתן הפגישה שלי של 11:00? - כן, אדוני.
- סוזי, נכון? - כן,
וזו מרים מייזל. מייקל קסלר.
את הולכת לאנשהו אחרי זה? קאנטרי קלאב? הבית הלבן?
- התלבשתי לכבוד הפגישה. - התלבשת לכבוד הפגישה?
היא התלבשה לכבוד הפגישה.
אני מתלבשת לכבוד פגישות חשובות.
טוב, הגעת למקום הלא נכון.
את אוהבת את זה? קירק דאגלס נתן לי את זה.
הוא השתמש בזה כששיחק את ואן גוך בסרט ההוא.
באמת? וואו. אני אוהבת את קירק דאגלס.
עבדתי בהתנדבות עבור חבר שלו, טרמבו, כשהוא סירב לנקוב בשמות מול הקונגרס.
עבדת על זה?
- מייקל הגן על כולם. - בעיקר עניינים חוקתיים.
כן, ג'ים קרואו, הוא עובד על זה. זכות ההצבעה, הוא עובד על זה.
מה קורה עם זכות ההצבעה?
מעבר לכך שמדינות לא נותנות לשחורים להצביע, את מתכוונת?
כן, אתל ויוליוס רוזנברג? הוא היה בצוות שלהם.
היה צריך ארבעה זרמים בכיסא החשמלי כדי להרוג את אתל המסכנה.
יצא לה עשן מהאוזניים.
ידוע שיהודיות הן יותר בעייתיות.
זה ממש מעניין.
אקרא על כל זה כשאחזור הביתה.
את מתכוונת ישר אחרי הנשף שלך?
המה שלי?
אני צוחק.
- את לבושה מאוד מכובד. - בואו נראה מה יש לנו כאן.
"הופעה בלי רישיון קברט". בולשיט.
"התערטלות בציבור."
אמרת דברים שגרמו לנזירה להסמיק, אבל לא אמרת אותם במנזר,
- אני מניח? - לא הייתי במנזר.
- אז מה הפשע? - נכון.
וואו. "חיקוי של אקט מיני על הבמה".
אקט מיני? זה מגוחך.
- כן, הייתי זוכרת את זה. - כתוב פה משהו על זה שחיקית זונה
שמדגדגת ביצים של גבר.
- עשיתי את זה. - כן, היא עשתה את זה, זה היה ממש מצחיק.
וככל הנראה חשפת את החזה שלך.
- אני לא זוכרת את זה. - אני כן.
ואני חייבת להגיד לך, מייק,
כשהיא הוציאה אותם, התכופפתי.
אני אומרת לך, הם קרנו, זה היה כאילו משאית "מק" באה לעברי.
- זה הרג. - נילחם בכול.
יופי. אני רוצה להימצא חפה מפשע.
גם אני רוצה.
שוטרים שמסתובבים מחוץ למועדונים, מחכים להטריד בדרנים
כי הם עושים את הקטע שלהם? אני שונא את זה.
בלהט. כשמתחילים לשלוט בזכות הדיבור
מחליקים אל תוך פשיזם. וראינו מה יצא מזה.
נהדר. התקבלת לעבודה.
זה הוא שמחליט.
הפגישה היא יותר כדי לגרום לו לעשות את זה.
תעשה את זה?
בחינם?
אם רק היית מתלבשת לכבוד הפגישה.
תודה. תודה, מר קסלר.
קסלר.
כן, טום, אמרתי לך להתקשר אליי אתמול.
לא, זה לא קשור לעניין של רייקרז, זה קשור לעניין של ג'רזי.
חכה רגע. התלבושת?
- לא תראה אותה שוב. - לא. תלבשי אותה לבית המשפט.
זה היה חיפוש לא חוקי!
איך? לא היה להם צו חיפוש, הם פרצו את הדלת שלו, זה איך.
תודה, ג'רי.
- אתה להיות שקט!! -
רוז?
אני רוצה לעבוד איתך על השלטים האלה.
רוז?
אני יכול להביא לך משהו?
לא.
רוז...
אני פשוט...
אני פשוט צריכה לתת לזה לעבור.
בסדר.
אני אהיה בחדר העבודה שלי.
הבת שלנו בצרות,
ואתה לא עושה שום דבר בקשר לזה.
אז להבנתי, מר קנדי, הלקוח שלך מודה באשמה
על שיכרות והתנהגות פרועה,
בנוסף לחסימת התנועה להולכי רגל...
הבחור בחולצה הצהובה. את מוכנה?
כן.
אחת, שתיים, שלוש...
- אנס. - תכסיסן.
תכסיסן? מה את, צ'ארלס דיקנס?
הוא לא אנס.
הוא די נראה לי כמו אנס.
אני הולכת עם נוכל. או מציתן.
את לא יכולה לשנות את התשובה שלך.
בסדר, עניבה כתומה, חליפה גרועה, מוכנה?
- כן. - אחת, שתיים, שלוש.
- מזיין סוסים. - כייס.
חשבתי שאנחנו משחקות באמת.
לא, אני אומרת לך, הבחור הזה זיין סוס.
הצלחתי לגרום לשופט לבטל את עניין רישוין הקברט.
- נהדר. - כן. תודה.
הוא במצב רוח לא טוב, אז תני לי לעשות את רוב העבודה.
בשמחה.
התיק הבא.
"תיק מספר 4623, מרים מייזל, מואשמת בסעיף 1140-איי
- "בחוק העונשין". - ציצים למעלה.
"מרים מייזל, את מואשמת בסעיף 1140-איי בחוק העונשין.
"בשעת הופעה במקום מורשה,
"הצגת והשתתפת בתמונה מגונה, ולא צנועה."
מי משמש כתובע?
ליאון קרנמר, בשם המדינה, כבוד השופט.
ועבור ההגנה?
בוקר טוב, כבודו. מייקל קסלר, והאם אוכל לפנות לבית המשפט?
כן, מר קסלר.
תודה, כבודו. כבודו,
גב' מייזל היא כפי שהיא מופיעה לפניך, אזרחית למופת
עם עבר נקי.
היא נשואה עם שני ילדים יפהפיים בגיל טרום בית ספר.
היא בוגרת מכללת ברין מאר, ומכובדת מאוד בקהילה שלה.
רשימה של אנשים שמוכנים לערוב לאופי הטוב שלה
תהיה ארוכה כמו הזרוע שלך,
רשימה שתכלול
את רבי וסרמן המכובד מבית הכנסת שארית ישראל.
אבל הכי חשוב, ואני לא יכול להדגיש את זה מספיק,
אין סיכוי שהפעילות הזו תתרחש שנית.
זה היה כתם קטן, חריגה. זה לעולם לא יקרה שוב.
אבל זה כבר קרה.
סליחה?
זה לא המעצר השני שלה?
כן, אבל, כבודו...
למרות זאת, כבודו, אין ספק שגב' מייזל
היא אישה הגונה ומכובדת,
ואנו מבקשים שהאישומים האלה יבוטלו.
בעלך באולם?
מי, אני?
אני לא חושב שלמר קסלר יש בעל.
האם הבעל שלך באולם, גברתי?
- לא. - טוב, זה מפתיע אותי.
הוא בעבודה.
טוב, זה עניין רציני, גברת קטנה.
אז אני תוהה למה הוא לא לקח חופש הבוקר
כדי לעזור לך להתמודד עם זה?
טוב, אולי הוא חשב שאני יכולה להתמודד עם זה בעצמי.
כן, מר מייזל הוא אדם עסוק,
ואיני רואה סיבה לבזבז עוד מזמנך היקר, כבודו.
השפה המתועדת בתקריות האלה, גברתי...
- היא גסה, וולגרית. - טוב, אני...
וגם עדות מפי השמועה, כבודו.
שדווחה על ידי שוטר שבבירור היה נלהב יתר על המידה.
למעשה, זו הייתה הדחה לפשע.
מר קסלר, אנחנו לא צריכים לשמוע כמה אתה שונא את המשטרה.
אני לא שונא את המשטרה, כבודו. אך אני רוצה לציין
שאף עד אחר לא התלונן.
גב' מייזל, כולנו מועדים לפעמים. את לא מסכימה?
כן, כבודו.
אבל בית המשפט מכיר במעמדך בקהילה,
היעדר מעצרים קודמים
- ואת בהחלט לבושה יפה. - תודה?
בדרכים רבות, זו התרבות שלנו שמתדרדרת.
שירלי טמפל היא נחלת העבר. חבל.
- שירלי טמפל, כבודו... - לבטח, כבודו,
אלו נקודות חשובות.
עכשיו, אשקול לבטל את האשמות אחרי הבטחה
שלא תשתתפי יותר בפעילויות שפוגעות בבריאות המסורית
של האנשים סביבך.
בריאות מוסרית? בחייך!
- סליחה? - כבודו...
תראה, כולם בקהל היו כל כך שיכורים
שהם בכל מקרה לא הבינו מה קורה.
- מה אמרת? - זה בית קפה!
רק קפה. אין אלכוהול.
שב, בחור צעיר!
טוב, לפחות הוא אמר צעיר.
כבודו, הרגשות קצת התלהטו כאן.
- אם נוכל... - ומה בדיוק לא בסדר
עם מה שאמרתי? מה הפשע?
השפה שהשתמשת בה הייתה מלוכלכת. ללא עוררין.
אבל מה הבדל בין כך שאומר את המילים האלה על במה
לקהל ששם כדי לשמוע אותן, וכמה בחורים שאומרים שיט
חזק מספיק שכולם יוכלו לשמוע בפי. ג'יי. קלארק'ס?
מה אמרת?
אם כל מה שקורה עכשיו, חוקי ג'ים קרואו, זיוף קולות,
אתה מבזבז זמן כדי להיטפל לגברת קטנה? זה בולשיט.
גב' מייזל!
אתל ויוליוס רוזנברג הופללו!
- תודה, ג'ודי. - אין בעיה.
הקנס על ביזיון בית המשפט הוא מאתיים דולר. במזומן.
אתה לא יכול לשכנע אותו לוותר?
זה לא פרי מייסון.
אני חייבת ללכת לשירותים.
הם ייתנו לך להשתמש בשירותים.
ראית את השירותים? אני לא משתמשת בשירותים האלה.
טוב. אז תצטרכי להתאפק עד שתשלמי.
איזו הונאה!
ותחזרי לבית המשפט ותתנצלי בפני השופט.
אין סיכוי. אני לא מתנצלת.
אז את נשארת כאן.
לא אוכל להישאר כאן, אני צריכה לאסוף את הבן שלי.
אז את צריכה לשלם מאתיים דולר ולהתנצל בפני השופט.
- לא עד שהוא יתנצל בפניי. - אז את נשארת כאן.
הלו?
- ג'ואל. - מידג'?
מה? מה קרה? הילדים בסדר?
כן. תקשיב...
אני הולכת לבקש ממך משהו ואני צריכה שתגיד כן.
אני צריכה מאתיים דולר.
במזומן. ואני צריכה אותם בשעה הקרובה.
- מה? - מישהו יבוא לקחת אותם.
בבקשה אל תשאל אותו מי הוא.
ובבקשה לעולם אל תשאל אותי בשביל מה הכסף.
- פשוט תן לו אותו. - רגע.
איפה את?
- אל תשאל אותי גם את זה. - לא לשאול?
מה לעזאזל אני יכול לשאול, מידג'? כלומר...
את מתקשרת אליי לפתע פתאום, מבקשת כסף,
אני לא יכול לשאול את זה או את זה,
אני לא יודע אם נפגעת או אם את חולה,
או שיש מאחורייך בחור שמן עם אקדח מכוון לראש שלך.
זה משוגע, אני עובר התקף לב.
- מה את רוצה שאעשה? - ג'ואל?
- שעה אחת. - תודה.
אני לא מאמין! אייב וייסמן!
מכבד את העסק הצנוע שלי בנוכחותך. מה שלומך, אייב?
אני בסדר, מויש!
מתי הייתה הפעם האחרונה שהיית מדרום לסנטרל פארק, אייב?
רוזוולט עדיין היה נשיא?
עבר זמן, מויש. אתה עסוק מדי לדבר?
עבורך? לעולם לא. בוא לפה.
בבקשה, אמור לי שבאת כדי שאתאים לך חליפה הגונה.
אלוהים, אייב, אני מנסה להוציא אותך מטוויד מאז שהקטור היה גור.
אני לא פה בשביל חליפה, מויש, לא.
אז משהו עבור רוזי.
לא שאי פעם ראיתי אותה לובשת את אותו הדבר פעמים.
יש לה הרבה בגדים.
טוב, אז מה?
- טוב... - זה בקשר לארוחת הערב.
אני יודע. זה היה ערב נורא.
אני מצטער שזה התדרדר לשם, כל הצעקות, כל הרגשות.
הוא באמת היה מלא ברגשות.
טוב, אתה מנסה לגרום למישהו לעשות את הדבר הנכון,
זה לא תמיד עובד.
מויש...
פרצוף רציני. פרצוף אי הפסחא. אני מכיר את הפרצוף הזה.
תהיתי אם יש סיכוי שאוכל לשנות את דעתך
בקשר ללקחת חזרה את הדירה?
לא. אין סיכוי. שילמתי עליה. שילמתי עליה יותר מדי.
- אני יודע. - היא הייתה שלי לקחת חזרה.
- הבן שלי ידע זאת. - אני בטוח שהוא ידע.
אז מה הנקודה, אייב? למה אתה מעלה את זה?
- אני רוצה שהילדים יחזרו זה לזה. - תצטרף למועדון.
והדירה היא חלק גדול מהפאזל הזה.
כבר העמדתי אותה למכירה.
אתה יכול להוריד אותה.
אנשים ימותו על עיצוב הפנים. וזה כל כך קרוב לפארק.
אשלם על חצי מהדירה.
- למה אתה מתכוון שתשלם על חצי? - אז שנינו נהיה 50-50. בעלות משותפת.
ואז נוכל לשמור עליה פנויה, אם וכאשר ג'ואל ומרים יחזרו זה לזה.
- חמישים-חמישים, אה? - כן.
כמו שעשינו עם המושבים בבית הכנסת.
כן. בדיוק כמו שעשינו עם המושבים בבית הכנסת.
ואתה יכול להרשות לעצמך את זה? המקום לא זול.
אני יכול להרשות לעצמי.
אתה יכול להרשות את זה, אבל לא חליפה טובה יותר?
- החליפות שלי בסדר. הן טובות. - החליפות שלך ישנות.
אתה יודע...
- לא כדאי שאגיד את זה. - לא, קדימה, תגיד את זה.
אף פעם לא חשבתי שאתה מחבב אותי במיוחד.
לא. אני מחבב אותך, מאוד, מויש.
אני לא יודע, אנחנו מזמינים אתכם, אתם לא באים...
אני עסוק בלימודים...
- שירלי לא רואה את רוזי מספיק. - את זה צריך לתקן.
ואולי זה אני, אבל תמיד היה נראה לי שיש לך גישה מוזרה
כל פעם שאני מדבר על ה-13.
אתה יודע על מה אני מדבר?
שלושה עשר האנשים שהוצאתי מגרמניה ב-1943.
לא, אני יודע מי הם.
במחיר כבד. הקרבה גדולה. עשיתי את זה, אייב.
אין לי דבר חוץ מהערצה כלפיך על ההקרבה הגדולה שעשית
כדי להוציא את האנשים המסכנים האלה מגרמניה, מויש.
- באמת? - כן, מאוד.
יופי.
אקבל את ההצעה. 50-50, עבור הילדים.
- תודה, מויש. - תראה את זה.
תראה את זה! בוא לפה.
אתה ואני באותו הצד.
- בעלות הברית מתכננות את הפלישה לנורמנדי. - כן.
- ומי יעצור אותנו? - אף אחד, מויש.
- לא. אף אחד. - לא.
היי! חכה רגע, חכה, הנה.
קח את זה לרוזי.
לא, באמת, מויש.
מתי לאחרונה חזרת הביתה עם מתנה לאשתך?
- לא מזמן. - קח את זה.
- בסדר, אבל הנה כמה... - מה אתה, משוגע?
הכסף שלך לא טוב כאן.
בסדר, זה מאוד נחמד מצידך. אבל זה העסק שלך, אז...
לא, אני לא מוכן לשמוע.
טוב...
תודה על המעיל, מויש.
עכשיו צריך לראות איך אנחנו מביאים את ג'ואל לשלב הבא.
ג'ואל יחזור.
למה אתה מתכוון?
אני מתכוון שאני מכיר את בני.
הוא אף פעם לא היה טוב בלבצע משהו עד הסוף.
תגיד לרוזי לא לדאוג, הוא יחזור.
שותפים!
כן, יום שלישי זה בסדר.
יש לי שיחה בארבע ואז אני פנוי.
היי, מי עוד יהיה...
אל, תן לי לחזור אליך.
- מר מייזל? - כן.
היא בסדר?
היא בסדר.
ברוכה השבה, גב' מייזל.
אני רואה ששילמת את הקנס שלך,
ושיש משהו שאת רוצה להגיד לבית המשפט.
כן, כבודו.
ההתנהגות שלי מוקדם יותר היום הייתה לא רציונלית...
את מוכנה לדבר חזק יותר, בבקשה?
ההתנהגות שלי מוקדם יותר היום הייתה לא רציונלית,
לא אחראית ומאוד לא מכבדת.
נתתי לרגשות שלי להשתלט עליי.
אחרי הכול, אני אישה.
ולכן, אני מתנצלת בענווה.
יופי.
עכשיו, הנטייה המקורית שלי הייתה לבטל את האישומים,
אבל לאור מה שקרה כאן היום,
אני מציע את זה,
תודי באשמה ותיגזר עלייך תקופת המעצר שכבר ריצית.
אחרת, את מסתכנת במשפט,
שבו הקנס המקסימלי הוא אלף דולר ועד לשלושה חודשים בכלא.
שלושה חודשים?
עכשיו, בעודך שוקלת זאת, בבקשה תחשבי טוב טוב
על כמה שאני מרגיש נדיב כרגע,
ועל כמה קל יהיה להרגיז אותי שוב.
אני מודה באשמה, כבודו.
יופי. הנאשמת מודה באשמה בכל הסעיפים
ונגזרת עליה תקופת המאסר שכבר ריצתה.
- תודה, כבודו. - כן, תודה, כבודו.
אין בעד מה, גב' מייזל. ודרך אגב,
את לובשת שמלה מקסימה.
תשמרי על כרטיס הביקור שלי. אני חושב שתזדקקי לו.
אשרוף את השמלה הזו כשאגיע הביתה.
אלוהים, אאחר כל כך לאית'ן.
היי, תקלטי, מזיין הסוסים חשף את עצמו בציבור, אז הייתי קרובה.
סוזי?
תגידי לי שזה יעבוד.
מה?
הקטע הזה של הקומדיה. אני מהמרת הרבה על זה.
זה ישפיע על כל המשפחה שלי. זה חייב לעבוד.
מובן שזה יעבוד.
לא, אני מתכוונת, זה באמת חייב לעבוד.
מרים, זה בסדר. התכוננתי לזה כל חיי.
יש לי תוכנית, היא ארוכת טווח.
ואני נשבעת לך, זה יעבוד.
בסדר, רק תזכרו ש "דאו כימיקלים" תמיד מאטה
בתקופת החגים, אז מישהו צריך ללכת למפעל שלהם בג'רזי עכשיו,
לפגוש אותם באופן אישי. לבדוק שהכול בסדר.
בבקשה אל תגרום לי ללכת לג'רזי.
דון, אתה הולך לג'רזי.
אין לי מילה בעניין?
לוותק יש משמעות, דוני.
הם אוהבים אותנו שם.
תן להם להראות לך את המקום, לקחת אותך לארוחת צהריים.
רק אל תשתכר יותר מדי.
- בהצלחה עם זה. - תעזרי לדון בנסיעה שלו?
בהחלט.
- תחזור ככובש. - אין בעיה, בוס.
היי, אתה רוצה לצאת לשתות?
לא יכול. האישה שכנעה אותי לשחק כדורת עם כמה זוגות
ממועדון השיפור הספרותי שלה.
- אאוץ'. - בוא תצטרף.
אנחנו נשתה והן ימשיכו להעמיד פנים שהן אוהבות
את "עולמה של סוזי וונג".
- אני אוותר. - חשבתי כך.
אם לא תאכל לפני שתגיע הביתה, אימוג'ן השאירה לך קציץ בשר
- במקרר. - לא, אהיה בסדר.
הבייביסיטר תגיע בשבע, אבל היא יודעת שאתה קובע מה רואים בטלוויזיה.
כן, תקשיב, ארץ', אתה יודע, לא אשן על הספה שלכם לנצח.
אני מבטיח.
על מה אתה מדבר? זה נהדר. אתה כמו חיית המחמד שמעולם לא הייתה לנו.
טוב, אני עובד על תוכנית, רק שתדע.
בטח, תמצא מקום משלך, תהפוך למפורסם.
- מה? - ג'ואל מייזל, מלך הקומדיה.
כן, נכון. טוב, נראה מה יהיה.
בוא נקבל את האישור של מייסון על "דאו" ואז נוכל לדבר על מלך הקומדיה.
- בסדר. - היי.
בשביל הבייביסיטר.
כן. אולם הכדורת בג'רזי.
אי אפשר לברוח מג'רזי.
מר מייזל?
כן, גב' מוסקוביץ'?
פני בטלפון, שוב.
תגידי לה שכבר עזבתי.
כן, אדוני.
תנו לי להסביר לכם את זה.
תנו לי להסביר לכם יהודים וגויים. אראה לכם איך זה עובד.
ג'ין אמונס הוא יהודי.
ריי צ'ארלס מאוד יהודי.
אל ג'ולסון הוא גוי.
הצבא הוא גוי, חיל הים הוא גוי, חיל הנחתים הוא גוי,
חיל האוויר הוא יהודי.
קול-אייד, גוי.
פירה מוכן, גוי בצורה מפחידה.
במגזין "לייף" היה משהו,
הייתה תמונה של איזה בחור, הוא היה בהרים,
היה חבל סביבו,
במודעה לסיגריות קאמל, וכתוב,
"זה..."
אני חושב שהשם שלו כל כך גוי, זה יפהפה.
בוב ב-י-א-ה-ר, נסו להגיד את זה.
בוב ב-י-א-ה-ר,
"בוב בור."
זה כל כך גוי, אי אפשר אפילו להגיד את זה.
"בוב בור."
אני חושב שבוב, היה כתוב,
"בוב ביאהר, שמטפס על הרים כדי להציל אנשים ללא תמורה."
הוא מסכן את חייו להציל אנשים ללא תמורה.
איזה יהודי היה עושה את זה?
בוב ביאהר עושה את זה.
עכשיו תראו, הבחורים האלה מאחוריי, הם פשוט מגניבים.
הם בדיוק חזרו משיקגו אחרי שהם חיממו את מינגוס.
למעשה, שמעתי שהוא שוקל לפרוש
אחרי שהוא שמע אותם. נכון, חבר'ה?
אז תנו מחיאות כפיים, ואל תזייפו כמו שעשיתם עבורי,
או כמו שנשותיכם עושות עבורכם.
לינדזי טרנט והשלישייה הלוהטת.
באמת הגעת.
באמת הגעתי.
זה מועדון הג'אז הראשון שלי.
גם שלי.
מרטין בא אליי ואמר שהייתי שיכור ותוקפני.
טוב, היית?
לא הייתי שיכור, הייתי מסטול.
וסיימנו לנגן באותו הערב.
מה זה קשור?
לא הייתי תוקפני במהלך הסט.
לא, רק פספסת תווים במהלך הסט.
כן, אבל זה ג'אז, מי שם לב כשאתה מפספס תווים?
אתם יודעים, בסנט לואיס עצרו אותי על יריקה.
- מה? - יריקה, כן.
- יותר נכון, יריקה בזמן שאתה שחור. - כן, בדיוק.
נעצרתי שבע פעמים.
- שבע? מה? - על דיבור.
מול אנשים ששילמו לראות אותי מדבר.
שבעה מעצרים. לעזאזל, ניצחת אותי.
- כן, לי יש רק אחד. - לי יש שניים.
אנחנו מדברים על מעצרים.
כן.
על חציית כביש לא חוקית או משהו?
ניבולי פה. התערטלות בציבור.
לעזאזל. טוב, הרבה כבוד, דוכסית.
זו סיגריית מריחואנה?
הריח הזה.
מגירת הגרביים של השותפה שלי בקולג' הריחה כך.
חשבתי שזה היה פוטפורי מזרח אירופאי.
- אני משאירה בפנים, כן? - אם את יכולה.
לא יכול להיות שזה הבחור הקטן.
- כן, שישה חודשים וגדל. - מה?
מה? נראה כאילו הוא כבר יכול להחזיק מקלות תיפוף.
כן, הוא יכול להחזיק מקלות תיפוף, צמיג רדיאלי, הוא חזק, הילד הזה.
את לא משתעלת?
- הייתי אמורה להשתעל? - לא אם זה תלוי בך.
מצוין.
איך את מרגישה?
איך אני מרגישה?
אני מנסה להבין איך אני מרגישה. אני מרגישה בסדר. אני מרגישה טוב.
אז מה נעשה? נעשה פעילות?
קחי עוד שכטה.
טוב. כל כך חמו...
לעזאזל. השתעלתי.
שמתי לב.
- זה התינוק שלך? - הוא חושב שכן.
תשתוק, בנאדם.
כל כך חמוד.
יש לך ילדים משלך?
- ילד וילדה. - בואי נראה תמונה.
הוא, בנאדם, הוא הכול עבודה של אשתי.
אני חוזר הביתה כל לילה, הוא עדיין נושם, הוא קצת יותר גדול.
היא עושה הכול ואני לא עושה כלום.
היא מדהימה.
היי, חבר'ה, אתם עולים שוב.
לעזאזל. לני, לך להציג אותנו.
בחייך, אתה לא יכול לבקש ממני את זה אחרי שלקחתי חמש שכטות מג'וינט.
אני לא זוכר את השם שלי.
אני אציג אתכם.
פעילות. כן!
הנה, תחזיק את זה.
לאן היא חושבת שהיא הולכת?
אין לי מושג.
למישהו יש סוכריית מנטה?
היי, כולם. אתם מוכנים לעוד מוזיקה?
יופי!
מי שזו הפעם הראשונה שלו במועדון ג'אז שירים את היד.
רק אני?
וואו. הבתולה היחידה.
לאבד את הבתולים שלי לחבורה של נגני ג'אז.
הסיוט הכי נורא של כל אימא יהודייה.
בכל מקרה, הייתי בחוץ, דיברתי עם הבחורים, ולינדזי הוציא את ה...
ארנק שלו.
מה חשבתם שאגיד, את הפין שלו?
לא. הוא כבר היה בחוץ.
אז הוא הוציא תמונה של התינוק הממש חמוד שלו. ממש מקסים.
ואז מישהו שאל אם יש לי ילדים, ואמרתי שכן,
והם ביקשו לראות תמונה והבנתי ש...
אין לי. יש לי שני ילדים ואין לי תמונה.
יש לי כל דבר אחר בעולם בארנק. יש לי,
תראו, כרטיס דיינרס קלאב,
פודרייה, אחד, שניים, שלושה שפתונים.
שלושה. שתי שפתיים, שלושה שפתונים.
לק, סיגריות, כרית לאצבעות ברגליים וחגורה היגיינית של "קוטקס",
היא באה עכשיו גם בלבן, גבירותיי, אז מהרו לקנות.
אם הילדים שלי היו נחטפים והייתי צריכה לתאר אותם, הייתי חייבת להגיד,
"הם נראים כמו ילדים. אני לא יודעת, לאחד יש ראש,
"ולשנייה יש ראש."
מישהו מכיר את המזדיין הזה?
ד"ר ספוק.
מעולם לא קראתי את זה.
לא עד שהבן שלי התחיל לעשות דבר ממש מוזר שאני מתעוררת
והוא בוהה בי כאילו הוא מתכנן דברים.
ואני חושבת, "טוב, כרגע, הוא קטן, אני יכולה לנצח אותו במכות.
"אבל בעוד כמה שנים..."
אז פניתי למומחה.
ואחד הדברים שהוא אומר הוא,
"תסמכי על עצמך, את יודעת הרבה יותר ממה שאת חושבת."
אתה פאקינג צוחק עליי?
זו העצה הנבונה שלו?
"את שולטת בזה"?
סמוך עליי, אני לא שולטת בזה.
ועכשיו אני חושבת, "א', יכולתי להשתמש בכסף שהוצאתי על הספר המטומטם הזה
"על שפתון רביעי, וב',
"מה אם לא הייתי אמורה להיות אם?
"מה אם בחרתי במקצוע הלא נכון?"
אם אתם מפחדים מדם, אתם לא נהיים מנתחים.
אם אתם לא אוהבים לטוס, אתם לא מצטרפים ל "פאן אם".
אני לא יכולה לשנות את דעתי ולתרום את הילדים שלי לספרייה
כמו שאעשה עם הספר הזה.
אלוהים, אני נוראית.
נשים אמורות להיות אימהות.
זה אמור להיות טבעי.
זה מגיע יחד עם הציצים, לא?
הציוד מותקן מראש.
כלומר, האם יש יוצאי דופן?
מה אם חלק מאיתנו אמורות לטייל הרבה,
או לנהל דיינרים שפתוחים 24/7 באזורים כפריים, לבושות בסרבלים?
מה אם חלק מאיתנו אמורות לדבר רק עם מבוגרים כל חיינו?
מעולם לא חשבתי על כל זה לפני הערב.
אית'ן ידע. הוא יסתכל על הפנים שלי כשאגיע הביתה
ויבין שהוא צריך להאיץ את התוכנית.
פאק. חשבתי שזה אמור להיות ערב כיפי, מלא במוזיקה
ועישון חשיש עם חבורה של גברים זרים בסמטה,
ובמקום זאת אני מלאה בפחד ובספקות ואני גוועת ברעב.
למה אני גוועת? מגישים פה אוכל?
לני ברוס משעמם בבית?
בבית הוא אומר, "ראית את הגרביים האדומים שלי?"
ואז הוא עולה על הבמה ואומר, "אמרח קצת דבק מטוסים
"על מטלית, ופאק, שיט, זין, בולבול."
זה בייגלה?
טעים.
מה?
את צריכה להציג את הלהקה.
לעזאזל.
לינדזי טרנט והשלישייה הלוהטת.
- פריירז קלאב -
סלחי לי. גברתי?
כן?
אורחים חייבים להירשם.
אז אעשה את זה.
והשם שלך הוא...
צחקוק פרנקנברג.
את בטוחה שאת במקום הנכון?
- הפריירז קלאב? - אני לא יודעת. כן?
- אני לא יודע. - בסיס שלישי. זה היה כיף.
גברתי, בבקשה אל תתרחקי ממני.
גברתי?
אפשר לעזור לך?
כן, באתי לאכול ארוחת ערב.
- לא נראה לי. - סליחה, קנת'.
קנת', הוא לכלך עליך קודם.
בחור שובב. תמשיכו.
גברתי.
גברתי, המועדון הזה הוא לחברים בלבד.
היי, זה מקום בילוי של קומיקאים, לא האומות המאוחדות.
תשתחררו, חבר'ה.
- את לא יכולה להישאר כאן. - אז תעיפו אותי.
אין קונים?
למה שלא תבקשו ממילטון ברל לנפנף בזין שלו
ולהעיף אותי לרחוב. זה יעשה את העבודה.
חכו, חבר'ה.
אני מצטער, מר דרייק. אנחנו נטפל בזה.
לא, אני אטפל בזה. שלום, סוזי.
- הארי. - את קוץ ענקי בישבן.
והשערות באוזניים שלך מאפירות.
אני אטפל בזה מכאן, חבר'ה.
אם היא נגעה בכם, תתקלחו.
אנחנו עדיין משחקים כדורת דשא ביום ראשון, נכון?
בואי.
פעמיים ויסקי, בבקשה.
וואו. ג'ורג' ג'סל נראה כאילו הוא נפל למטגן צ'יפס.
פספסתי שיחה ממך?
לא התקשרתי.
לא הצלחת "לגרד" חמישה סנט?
לא רציתי להתעסק עם המזכירה המטומטמת שלך.
אני שונאת אותה. אני שונאת את כל המזכירות. הן לא שוות כלום.
- איך קוראים לשלך? - סנדרה.
כן, היא חצי טיפשה, חצי שדיים.
ומאה אחוז אשתי.
באמת? ממתי?
לפני כמה חודשים. אני מצטער שלא הוזמנת לחתונה.
אלך לחתונה הבאה.
אז שלחתי איזה ילד לגאזלייט,
הוא עובד על מופע.
בחור בשם לנגפורד.
ראית אותו?
הרחתי אותו. אני עדיין מריחה את זה.
לא טוב, אה?
הוא עזר לכוון את הפסנתר, אז זה לא היה בזבוז מוחלט.
סוזי, אל תביני לא נכון, אבל...
מה לעזאזל את עושה פה?
טוב...
אני חושבת להיכנס לתחום הניהול. כמוך.
- טוב, אין אף אחד כמוני. - אני יודעת.
וגילית הרבה אנשים.
אנשים טובים. אנשים מצחיקים.
כלומר, חיברת בין ג'רי לדין, למען השם.
אתה האדם היחיד שאני יכולה לסבול בעסק הטיפשי הזה.
גם אני אוהב אותך.
מצאתי מישהי.
והיא אימפולסיבית ואינטואיטיבית
וקורעת מצחוק ואני חושבת שהיא תהיה גדולה.
- היא שרה? - לא, הארי, היא קומיקאית.
בסדר. קשה למכור קומיקאיות. מה שמה?
אני לא הולכת להגיד לך.
אז אתה תנסה להשיג אותה ואני אהיה תקועה עם המדריך במחנה
של הבן של האחיין של אחיך ששלחת לי בשנה שעברה.
בסדר, בסדר, היא תישאר נטולת שם.
היא מיוחדת. גולמית, לא צפויה.
ואנחנו הולכות קדימה בצורה גדולה ואגרסיבית.
טוב, זה נשמע נהדר.
כן. יש לי רק שאלה אחת.
תשאלי.
מה לעזאזל אני עושה?
שאלה אחת, אה?
טוב. שיעור ראשון,
תלמדי איך להתמודד עם מזכירות.
תתקשרי ותקבעי ארוחת צהריים.
זו שיחה הרבה יותר ארוכה.
- לא, השם של הבחור הוא טאנר... - מונית!
...וזה ברחוב לנוקס.
כן, הבחור הוא לאנר וזה ברחוב טנוקס. הבנתי.
לא הבנת כלום. אתה בא איתי.
טוב, אלך איתך. רק תהיה עדין.
היי!
אנחנו הולכים למועדון בהארלם.
את רוצה להצטרף?
אני חושבת שאלך הביתה.
בסדר.
זה היה די טוב בשביל הערב הראשון של החופש שלי.
חופש?
כן.
בעלי עזב אותי.
לעזאזל.
כן, זה...
את צריכה שאהיה מבין או משהו?
אני יכול להעמיד פנים.
זה מה שזה.
הנה, קחי את המונית הזו.
אנחנו ניקח אחת אחרת.
תודה.
- לילה טוב, מידג'. - לילה טוב, מידג'.
- אנחנו מופיעים ביום חמישי. - זה טוב.
לאחר כך.
ריברסייד ו-113.
- בטח. - נתראה, מידג'.
ביי, לני.
רגע, הייתי אמור להתחיל איתך?
אבא, אתה יודע שאני מעריץ אותך.
ואני מכבד אותך.
ואני יודע שתמיד חשבת שאלך בדרכך
ואכנס לעסק כאן.
אבל, אני לא אתה. אני אני.
עכשיו, אתה ואימא הקרבתם הרבה,
ונתתם לי כל הזדמנות.
אבל, אבא, אני רוצה להצליח בעצמי.
כמוך.
הגעת לניו יורק בלי כסף
ובנית משהו, סללת את הדרך שלך.
אז תן לי לסלול את שלי.
טוב, זה נשמע כמו טיעון טוב, בן.
אתה אדם מבריק,
אני מאמין שאתה יודע מה אתה עושה,
ואתה יכול להשיג כל דבר שאתה רוצה.
עכשיו תתפשט.
טוב, אני לא חושב שאבא שלי יגיד את זה.
- אולי כן. - את לא לוקחת את זה ברצינות.
- אני כן. - את לא.
טוב, אחשוב על דברים רציניים כדי להיכנס למצב רוח רציני.
פצצת האטום, אלח-דם.
- מידג'. - הודו-סין. מה שזה לא יהיה.
מידג'.
את באמת חושבת שזה רעיון טוב?
זה טיעון טוב מאוד.
אני חושבת שאתה אדם מבריק
ואני מאמינה שאתה יודע מה אתה עושה,
ואתה יכול להשיג כל דבר שאתה רוצה.
עכשיו תתפשט.
- ג'ואל? - היי. את צריכה?
לא. אני מסתדרת.
תודה.
היית במרכז העיר?
לא. יום כביסה.
מה אתה עושה כאן?
מידג',
חשבתי הרבה על המצב שלנו.
איפה שאנחנו נמצאים,
אני על ספה,
ואת, כלומר, אני... אני לא יודע מה קרה היום,
אני לא יודע למה היית צריכה את הכסף ולא אכפת לי.
הבטחתי שלא אשאל.
אבל, ברור שהדברים לא הולכים טוב לאף אחד מאיתנו.
אולי זו הייתה טעות.
אז...
חשבתי לתת לזה עוד צ'אנס.
אבא?
מה אתה עושה כאן למטה?
הורדתי את אית'ן למטה לפני כמה שעות.
הוא אוהב את המיטה שלו והוא בהה ברוז בצורה מאוד מוזרה.
בטח, כן.
את בסדר?
ג'ואל היה למטה.
כאן?
מה הוא רצה?
הוא רצה לתת לזה עוד ניסיון.
באמת?
טוב...
מה אמרת?
לא.
לא?
למה?
כיוון שעזבת.