Měla jsem v Amityville vidinu.
Byla to předtucha tvé smrti.
Oba jsme viděli stejného nelidského ducha.
Mami, kdo je to?
Ten démon na tvém obraze je skutečný.
NÁSLEDUJÍCÍ UDÁLOSTI SE UDÁLY V ROCE 1952
OPATSTVÍ CÂRŢA, RUMUNSKO
(ZDE KONČÍ BŮH)
Myslíš, že je to správné rozhodnutí?
Nemáme na vybranou.
Ochrání nás opravdu ta relikvie?
Měj víru, sestro.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé.
Buď vůle tvá jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes.
A odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům.
Vezmi si to!
To zlo potřebuje schránku, aby mohlo uniknout.
Teď půjde po tobě.
Nesmí se tě zmocnit.
-Víš, co musíš udělat. -Já nemůžu.
Pak nás ani Bůh nezachrá...
Odpusť mi, Otče, hřích, který se chystám spáchat.
Odpusť mi, Hospodine.
Panebože.
SESTRA
VATIKÁN
Otče Burkeu?
Biskupe.
Kdy jste tu byl naposledy?
Před šesti, sedmi lety?
Ano, poté, co jsem skončil službu jako vojenský kaplan.
Jsme vám vděčni, že jste přijel tak narychlo.
Otče Burkeu.
Posaďte se.
Doneslo se nám, že si jedna jeptiška vzala život.
V jednom opatství v rumunských horách.
Sebevražda je strašlivý hřích.
Ale nepřipadá mi jako dost pádný důvod k opětovnému setkání.
Ale zpráva o ní by nepodpořila naši argumentaci, že je třeba
držet se víry a církve.
-Vy mi něco tajíte. -Proč to říkáte?
Protože jsme ve Vatikánu.
Řeknu to takhle, Otče.
V tomto případě, jakkoliv je to neobvyklé,
nejsme my ti, kdo něco tají.
Toto jsou vaše cestovní doklady a kontakt na muže,
který tu jeptišku našel.
Žije poblíž opatství ve vesničce jménem Biertan.
S ním si promluvte nejdřív.
V těch deskách je i jméno postulantky, která vám
pomůže ve vyšetřování, protože se jedná o ženský klášter
a váš přístup do něj bude omezený.
Také se v tom regionu vyzná.
CESTOVNÍ DOKLAD
NEMOCNICE SV. VINCENTA
Přežila jsem mnoho děsivých střetů.
LONDÝN, ANGLIE
Ale nic mě nemohlo připravit na tohle.
Mou jedinou nadějí bylo, že mě ta bestie neucítí.
Ale pak se změnil vítr a...
Zachraň se, kdo můžeš!
Matka představená říká, že dinosauři nikdy nežili.
Že sem Bůh jen nastražil jejich kosti, aby zkoušel naši víru.
To zní jako dost špinavý trik, nemyslíš?
Ale v bibli nejsou.
A věříte v tučňáky a koaly?
-Ano. -Ti v bibli taky nejsou.
Bible je milostný dopis od Boha pro nás,
ale to neznamená, že nechce, abychom nekladli otázky
ohledně zázraků stvoření.
Ale matka představená říká...
Počkej moment. Máš něco na nose.
Tady.
-Vatikán? -Jsem stejně překvapená jako ty.
-Ještě jsem nesložila sliby. -Toho si je on vědom.
Čeká na tebe v zahradě.
A převlékni se do hábitu.
Tohle je oficiální návštěva.
Mělo by to zabrat jen pár dní.
Doporučili vás k té cestě
kvůli vaší znalosti regionu.
„Regionu“?
Ano. Rumunska.
V životě jsem tam nebyla.
-Vážně? -Muselo dojít k omylu.
Omlouvám se, jestli jste sem vážil cestu zbytečně.
Není třeba se omlouvat.
Vatikán nedělá žádné rozhodnutí bezúčelně.
Určitě měli nějaký důvod, proč si vás vybrali.
BIERTAN, RUMUNSKO
Co chcete?
Pan Theriault?
Dobrý den.
Žárlivý manžel, nebo rozzlobený otec?
Prosím?
Většinou je to jedno či druhé,
když se tak brzo ráno starší muž a mladá, krásná
a ne už tak nevinná dívka zjeví na mém prahu.
Prosím za prominutí, pane Theriaulte, ale vůbec se neznáme.
Tak je načase, abychom se poznali.
Říkejte mi Frantík.
Všichni mi tak říkají.
Pane Theriaulte, jsme tu kvůli té jeptišce, kterou jste našel v opatství.
Jak to...
Vy jste kněz?
A ona je jeptiška.
Omlouvám se za nečisté myšlenky.
Neměl jsem tušení.
Nikdy jsem neviděl jeptišku bez řeholního roucha.
Ne že by mi to vadilo.
Promiňte.
Pane Theriaulte,
to opatství.
Je daleko?
Vzdušnou čarou ne, ale dostat se tam trvá dlouho.
Smím se zeptat, proč jste tam byl?
Vezl jsem tam zásoby na čtvrt roku.
Opatství má tuhle dohodu s vesnicí
už po staletí.
Myslíte, že byste nás tam mohl v dohledné době vzít?
Nemyslím, Otče.
A někdo jiný z vesnice?
Všichni ve vesnici se tváří, jako by opatství neexistovalo.
Stačí se o něm jen zmínit, a je zle.
Tak je to vyřešené. Zavezete nás tam vy.
-Při vší úctě, Otče, já... -Prosím, Frantíku.
Z Říma jste letěli letadlem a z Bukurešti jeli autobusem.
A teď jste ve středověku, přátelé.
V rumunském zapadákově.
Teď pojedete koňmo.
Kde máte věci?
„Pošťákova práce.“ Deset písmen včetně „R“.
KŘÍŽOVKA DNE
Doručování.
Máte na to talent, sestro.
Co přivádí Francouze na rumunský venkov?
Vlastně jsem Frankokanaďan, ale nikomu ani muk.
Nezní to tak romanticky.
Přišel jsem sem hledat zlato, ale když jsem poznal místní lidi,
věděl jsem, že je mi tohle místo souzené.
Chtěl jsem jim pomoct. Jak bude v mých silách.
To je od vás ušlechtilé.
Já vím.
Řekněte, sestro, jak dlouho už jste jeptiška?
Ještě nejsem jeptiška. Jsem pořád jen novicka.
Ještě jste nesložila dočasné sliby?
„Dočasné“?
Já nevěděl, že být jeptiškou je něco dočasného.
Dočasné sliby by mi pomohly připravit se na zasvěcený život.
„Pomohly by“ nebo „pomůžou“, sestro?
Co se stalo?
Všechno v pořádku?
Zbytek cesty půjdeme pěšky.
Kůň nechce dál jít.
Měl byste si pořídit nového koně.
Kůň za to nemůže, Otče.
Bojí se toho, co je tam dál.
Místní tvrdí, že je to prokleté místo, a kůň s nimi souhlasí.
Smím se zeptat, Otče, proč vás církev posílá na tyhle mise?
Církev se na mě obrací, když potřebuje vyšetřit
neobvyklé jevy spojené s katolictvím.
Neoficiálně se tomu říká „lov zázraků“.
Já myslela, že jsme tu kvůli sebevraždě.
Ano, ale to je jen část našeho vyšetřování.
Také mám od Vatikánu pověření zjistit,
zda je zdejší půda stále... posvátná.
Na to vám můžu říct svůj názor hned, Otče.
Následky války?
Náletů, ano.
Slyšel jsem, že se země chvěla ještě několik dní poté.
Snažil jsem se zjistit víc informací o hradu,
ale ve vesnici o něm chybí záznamy.
A místní si jen odplivnou, když je o něm řeč.
-„Odplivnou“? -Jo, aby zahnali zlo.
Je to stará a hloupá pověra.
A podle mě ty kříže, které obklopují opatství,
drží to zlo uvnitř, a ne venku.
Zkoušel jste zavolat někoho zevnitř, když jste tu jeptišku našel?
Ano. Nikdo se neozval.
Ale během dvou let, co sem vozím zásoby,
byla ta jeptiška první, koho jsem viděl.
Frantíku, když jste ji našel, co jste udělal?
Odnesl jsem tělo, abych ho uchránil před živly.
Kam jste ho odnesl, synu?
Do ledárny. Tam, kam vždycky ukládám zásoby.
Když jsem ji našel, řekl jsem si, že když dám tělo k ledu,
nepodlehne zkáze.
Až po vás
-Měl bych vám říct ještě jednu věc, Otče. -Jakou?
Takhle jsem ji tu nenechal.
Jak to myslíte?
Když jsem ji tu nechal, tak ležela. Neseděla jako teď.
Existují případy, kdy sebou těla škubala nebo se nedlouho po smrti
dokonce posadila.
Ale kdo ví, jak dlouho byla mrtvá, když jsem ji našel?
To mi nepomáhá.
Pardon.
Otče, co je to?
Vypadá to jako nějaký klíč.
Těmihle dveřmi sem jeptišky chodily pro zásoby.
Aby nemusely opouštět hrad.
Měli bychom ji řádně pohřbít.
To byla běžná praxe během moru. Lidé se báli, že je pohřbí zaživa.
Když jste měla tu smůlu, že se to stalo vám,
mohla jste zazvonit na zvonek a dát lidem nad zemí vědět,
že udělali chybu.
Myslím, že být tady je chyba.
Tady jsem ji našel.
Jak je to možné? Už uplynulo několik týdnů.
Já vám to říkal. Tohle místo je...
Co je opak zázraku, Otče?
Haló?
Omlouváme se za neohlášený příjezd.
Dobrý den?
Co tady chcete?
Já jsem páter Anthony Burke.
Tohle je sestra Irene.
Vy jste matka představená?
Ano.
Ty jsi ještě nesložila sliby.
Ne.
-Prosím... -Proč jste tu, Otče?
Posílá nás sem Řím,
abychom vyšetřili nedávnou smrt ve vašem klášteře.
„Nedávnou smrt“?
Smrt jedné ze sester.
Našel jsem ji venku. Oběšenou.
Opravdu?
A zdálo se vám vhodné ji pohřbít?
Necháte nás prosím chvilku o samotě?
Měli byste také odejít.
Chcete říct, že jste o smrti té jeptišky nevěděla?
Řím má obavy o bezpečnost a prosperitu vašeho kláštera.
Rád bych mluvil s řeholnicemi,
abych mohl církvi poskytnout své ujištění.
To ujištění vám mohu poskytnout sama.
Obávám se, že to nepostačí.
Jen sem pošlou další a nejspíš i méně diplomatické církevní hodnostáře.
Ano, Otče.
Nicméně, brána se bude zakrátko zavírat, neboť se chystáme na nešpory.
A po nich bude následovat Velké ticho, které končí v půlce dopoledne.
Přijďte zase zítra a dozvíte se odpovědi na svoje otázky.
V klášteře jsou pokoje pro hosty. Můžete se tam ubytovat.
Díky.
Proč jste nemohl mluvit se sestrami hned? Proč to musí počkat do rána?
Sestry skládají slib mlčenlivosti od soumraku do úsvitu,
který je třeba respektovat.
Vydejte se hned na zpáteční cestu.
Asi nechcete, aby vás na těch cestách zastihla noc.
Radši na cestách než tady, Otče.
Jsme tu v bezpečí, synu. Vraťte se za pár dní.
Snad to bude stačit na nalezení odpovědí.
Ano, Otče.
Haló?
Hej.
Hej!
Tohle si vezmu.
Tak jo.
Dobře.
Otče?
Předtím jste mluvil o „lovu zázraků“.
Je to...
Je to úloha, po které jste dychtil?
Ne.
Chraň Bůh.
Patřím k malé skupině vybraných lidí, na které se církev obrací,
aby prošetřili
neobvyklé události.
Takže znáte biskupa Forneho?
-Jak to že...? -Protože mi pomohl, když jsem byla mladší.
V dětství jsem měla řadu vidění.
Můj otec si myslel, že jsem psychicky labilní.
Nebo ještě hůř, lhářka.
Ale církev se o mých viděních doslechla.
Konkrétně kardinál Conroy.
A ten za mnou poslal biskupa Forneho.
Jaká jste měla vidění?
Bylo jich hodně.
Žádné se neopakovalo.
Ale... pokaždé, když vidění skončilo,
mi v hlavě utkvěla táž myšlenka.
A sice... jaká?
„Marie ukazuje směr.“
Co je vám, Otče?
Přemýšlel jsem o podobném případu, s nímž jsem se setkal ve Francii během války.
Sloužil jsem tam poblíž Lyonu.
Měl jsem vyšetřit jednoho chlapce, který měl vize.
Ale na rozdíl od vašeho případu
jsem po pečlivém zvážení, jak jsem věřil,
usoudil, že je posedlý ďáblem
a postupoval jsem v souladu s církevními zákony.
Proboha. Danieli...
Co ti to provedli?
Byl to úspěšný zásah?
Církev si to myslela.
Věřila, že zlo bylo vypuzeno.
Ale vy ne.
Slavný kníže
nebeského vojska, svatý archanděli Michaeli...
Pomozte mi, Otče!
Přijď na pomoc Danielovi, kterého Bůh stvořil k obrazu svému!
-Pohleď na kříž Páně! -Proč mi nepomůžete?
Vy zlé síly!
Daniel během exorcismu utrpěl vážná zranění.
Už se z nich nikdy nezotavil.
Danieli, je mi to moc líto.
Zemřel o několik dní později.
Často si říkám, jestli jsem ve svém odhodlání nebyl příliš horlivý.
Je to hádanka.
Otče.
Danieli?
Počkat! Ne! Pomoc!
Pomoc! Ne!
ZDE ODPOČÍVÁ OTEC ANTHONY BURKE
Pomoc!
Pomozte mi.
Pomoc! Sestro Irene! Pomoc!
Otče! Otče?
Otče?
Pomoc!
Pomozte mi!
-Otče? -Sestro?
Sestro Irene!
Otče, já vás slyším!
Jsem tady!
Zaplať Pánbůh. Děkuju vám.
Rychle!
Ne! Ne!
Díky. Díky, sestro.
Jak jste se tam dostal? Hrob byl zarostlý.
Je tu přítomno nějaké silné zlo.
Možná nám ty knihy pomohou vrhnout světlo na tu záhadu.
Skvrna je větší. Jak je to možné?
Další hádanka.
Abatyše?
Přišli jsme si promluvit se sestrami, jak jsme žádali.
Zdá se, že srdečnějšího pozvání se asi nedočkáme.
Půjdu najít abatyši.
Vezměte si ten klíč.
Zkuste o něm něco zjistit.
Pro zesnulou byl očividně důležitý.
Sestro. Buďte opatrná, prosím.
Budu, Otče.
Haló?
Počkejte!
Sestro?
Sestro!
Nesmíme se ani na vteřinu přestat modlit.
V našem klášteře probíhá po celá staletí nepřetržitá adorace.
Sestry se modlí na směny, aby stále někdo bděl.
Je mi líto, že jsem ji vyrušila.
Sestra Ruth už přestála horší věci, než že ji někdo vylekal.
Já jsem sestra Oana. Řekli nám, že přijedeš.
Prosím, pojď za mnou.
U ČERNÉHO MEDVĚDA
Co je?
Ještě jednu rundu. Řekla jsem Lucovi, že je to na účet podniku.
-Proč zakryla to zrcadlo? -To je tradice, když někdo umře.
Zakryje se zrcadlo, aby zesnulý nespatřil svůj odraz
a nestal se z něj duch.
On někdo zemřel?
Tys to neslyšel? Lucova dcera spáchala sebevraždu.
To snad není možné. Byla ještě dítě.
Bylo jí dvanáct. Oběsila se v jejich stodole.
Oběsila? Proč?
Proč úroda Addiho Constantineho uschla na troud?
Proč malý Stefan oslepl?
Může za to opatství.
Zlo, které tam sídlí, prosakuje ven a otravuje nás.
Ten pár, který jsi tam včera zavezl.
-Co byli zač? -Kněz a jeptiška.
A jsou tam ještě?
Jo. Zítra pro ně pojedu.
Tys tam nedávno našel tělo, viď?
Jo, Grigore.
Myslím, že tam brzy najdeš dvě další.
A ze země vytvořil všechnu polní zvěř
a nebeské ptactvo.
A to démonické stvoření se mělo jmenovat podle toho, jak jej člověk nazve.
Valak.
Znesvětitel.
Rouhač.
Markýz hadů.
Sestro!
Sestro Irene!
Smrt sestry Victorie byla pro klášter strašnou tragédií,
ale my její přítomnost stále cítíme.
Byla z nás tou nejzbožnější sestrou.
Omluv mě, sestro.
Sestra Vic...
Odpusť nám, ale velice si chráníme svoje soukromí.
Některé sestry by byly radši, abych s vámi vůbec nemluvila.
Vážíme si tvé ochoty s námi mluvit.
Sestro Oano, řekneš mi něco o historii tohoto opatství?
Postavil ho jeden vévoda ve středověku.
Vévoda z Cârţy.
Napsal nespočet textů o čarodějnictví a rituálech,
v nichž vyvolával síly pekla.
Peklo ho využilo k otevření brány, kterou by na náš svět
vešlo nevýslovné zlo.
Ale církev vzala hrad útokem.
Zapečetili bránu prastarou relikvií,
která obsahovala krev Ježíše Krista.
Církev hrad zkonfiskovala a započalo naše nepřetržité modlení,
které má ochránit opatství a zkrotit zlo.
Po staletí se to dařilo a zlo bylo drženo na uzdě,
než válečné bomby otřásly opatstvím
a zlo si našlo jinou cestu, jak bránu otevřít.
Sestro Oano, včera v kapli
jsem viděla jeptišku.
Měla jsem z ní pocit, že je vše, jen ne zbožná.
Tys ji také viděla?
Vídám ji v noci plížit se po chodbách.
Všechny ji vídáme.
Vypadá jako my, ale není jednou z nás.
Je to něco bezbožného.
Bere to na sebe různé podoby a tyje z našich slabostí.
Vydává se to za jeptišku, aby se to mohlo skrývat v klášteře,
dokud nás všechny nezviklá.
Mám strach, že její přítomnost znamená, že je portál opět otevřený.
Kvůli tomu sestra Victoria spáchala nejtěžší hřích.
Sestro Oano.
Sestra Ruth se už téměř domodlila.
-Teď jsi na řadě ty. -Ano, sestro.
Tys ještě nesložila sliby?
-Ne. -Pak tady nemáš co pohledávat.
-Musíš hned odejít. -Nemůže.
Vrata jsou zavřená. Musíš tu zůstat, než se opět otevřou.
-A kdy se otevřou? -Za úsvitu. Musíš tu přenocovat.
Sestro Irene.
Dobrou noc, sestro.
Sestro, počkejte.
Ano?
Sestra Victoria u sebe měla tohle, když zemřela.
Nevíš, k čemu to je?
Ne.
A teď mě omluv, musím se jít modlit.
Kde to je?
Další vchod nenajdete, Otče.
Abatyše?
Co vám působí takové starosti?
Obávám se, že je s tímhle místem něco v nepořádku, abatyše.
Jako mnoho míst na světě, i opatství má dlouhou historii.
Nebyly to jen dobré věci, ale kajeme se.
Ta mrtvá jeptiška svírala v ruce nějaký klíč.
Co odemyká, abatyše?
Je příliš pozdě, Otče.
Sestra Irene je ztracená.
Abatyše?
Sestro Irene.
Marie ukazuje směr.
Kdo je tu?
Bůh tě ochraňuj.
Sestro, prosím, pojď.
Sestro Oano?
Zde končí Bůh.
Bože.
Tiše.
Zlo sílí.
Sbal si věci a počkej na mě v kapli, sestro.
Jen modlitby nám pomohou přečkat noc.
Jdi. Běž.
Hned.
Haló?
Sestro Oano?
Jak dlouho už jsem mrtvý, Otče?
Jak dlouho?
Danieli?
Mrzí mě to.
Proč mi nepomůžete?
Musíme se modlit, hned.
Ať se děje cokoliv, cokoliv uvidíš nebo uslyšíš,
dívej se dopředu a nepřestávej se modlit.
DORUČOVÁNÍ
Těmihle dveřmi sem jeptišky chodily pro zásoby.
Aby nemusely opouštět hrad.
Ne, ne.
Svatá matko Boží.
Frantíku!
Říkal jsem si, že oceníte pomoc.
Díky.
Ale prosím vás, příště rozhodně použijte tu brokovnici.
Tu si šetřím pro případ nouze, Otče.
Sestro!
Sestro Irene!
Otče Burkeu.
To je Otec Burke. Pomůže nám.
Sestro!
Sestro Irene!
Díky Bohu, Otče.
Jste v pořádku, sestro?
Frantíku?
Co se stalo?
Všechny jsme se společně modlily.
Nepřetržitá adorace je jediná věc, která dokáže zadržet zlo.
Kdo se modlil?
My všechny. Ostatní sestry.
Byly tady.
Modlily se, když to na nás zaútočilo.
Sestry se mě pokoušely varovat.
Vidění.
Vypadaly jako živé.
Nezbyla ani jediná.
Našli jsme odpověď, Otče.
Jako by bylo pochyb, že toto místo už není svaté.
Otče. Ježíši...
Otče, co máme dělat?
Podejte mi brašnu, sestro! A ten kříž!
Polijte ho svěcenou vodou. Honem!
Otče, pospěšte si!
Drž to u země! Zakryj tomu tvář!
Vymýtám z tebe démona jménem Boha Otce Všemohoucího
a mocí Ducha svatého!
Žádám o to jménem našeho Otce, Ježíše Krista,
který přijde soudit živé i mrtvé
a svět v plamenech!
Zdálo se mi, že jste v nouzi.
Nestihli jsme to,
zlo je volné.
Ne.
Aby mohl démon vstoupit na náš svět, musí se zmocnit lidské duše.
Sestra Victoria musela být poslední jeptiška v klášteře.
-Víš, co musíš udělat. -Já nemůžu.
Pak nás ani Bůh nezachrá...
Nebyla to sebevražda.
Byla to oběť,
aby se zlo nezmocnilo její duše.
Nerozuměl jsem vám ani slovo, ale...
Mám dojem, že vyšetřování skončilo. Takže rychle pryč.
Nemůžeme jen tak odejít.
Ale jděte. Proč sakra ne?
Musíme zapečetit bránu, aby zlo opět neuniklo.
Brána je v katakombách.
Ale nemůžeme ji zavřít bez relikvie. Bez krve Krista.
„Krista.“ Ježíše Krista?
Řekly vám sestry, kde relikvie je?
Abatyše byla nalezena mrtvá v chodbě ke katakombám.
Myslím, že vím, kde ta chodba je.
Dobře. Zkusíme hledat napřed tam.
Ale Otče, než se tam vydáme,
chtěla bych složit slib.
Jste si jistá?
Moje vidění.
Teď už vím, že je to zázrak od Boha.
A jsem připravena se mu zaslíbit.
To je ušlechtilý čin, sestro.
Je to škoda, ale...
Skrze pravomoc, jež mi byla svěřena, a jménem církve
přijímám sliby, které jsi složila.
Vroucně tě odevzdávám Bohu.
Ať tvoje sebeodevzdání splyne s obětí eucharistie.
A dovede k dokonalosti.
Kéž tě Boží láska navždy sjednotí s Bohem.
Nic tady není.
Něco tu být musí.
Sestry mi říkaly, že ten klíč odemyká dveře k relikvii.
To může být kdekoliv na hradě.
Je to tady. Copak nevidíte, sestro?
Co?
Marie ukazuje směr.
Kristova krev.
To mě poser.
Až navěky.
Jen skutečná nevěsta Kristova smí vzít do ruky něco tak posvátného.
Počkejte.
Co je?
Neměli bychom napřed říct nějakou modlitbu?
Je čas na modlitby a čas na činy, synu.
Nyní je čas na činy.
Stejně mám dojem, že je čas i na modlitbu, Otče.
„Finit hic, Deo.“ Zde končí Bůh.
Musíme hledat všude, jinak tu bránu nenajdeme.
Sestro Irene...
Haló?
Sestro Irene!
Sestro!
Irene!
Pane Ježíši, tvým svatým jménem
poutám všechny zlé duchy do tohoto ohně!
Ochraň nás od zlého svým svatým světlem!
Frantíku. Pomoz mi.
Samozřejmě.
Ne!
Zklamal jsi.
Jako jsi zklamal všechny ve svém životě.
Zítra bude vesnice postrádat svého idiota.
Měls vzít nohy na ramena, dokud jsi měl šanci, Francouzi.
Jsem Frankokanaďan.
Utíkej!
Frantíku!
Ne!
Sestro!
Sestro Irene!
Ve jménu Otce i Syna i Ducha Svatého.
Ne, ne, ne, ne, ne!
No tak.
Dobře.
Doufám, že se nezlobíš. Říká se tomu „polibek života“.
Jen se tomu tak říká. Ale není to...
Frantíku, jak se ve skutečnosti jmenuješ?
Maurice.
Díky za záchranu života, Maurici.
Rádo se stalo.
Měli bychom jít.
Do tvých rukou, Hospodine, odevzdáváme tvé služebnice.
Sestry kláštera Cârţa.
V tomto životě ti usilovně a věrně sloužily.
Zachraň je před veškerým zlem.
A dovol jim žít s tebou navždy v dokonalé milosti.
Amen.
Myslel jsem, že ta půda už není posvátná.
Teď už zas je.
Zůstaneš v Biertanu?
Rumunska už jsem si užil dost. Můj otec pěstoval rajčata.
Možná to na chvilku vyzkouším.
To zní na takového světoběžníka nudně.
To rozhodně doufám.
O 20 LET POZDĚJI
Exorcismus může být riskantní.
Nejen pro oběť, ale i pro všechny přítomné.
Například Maurice Theriault, jemuž přátelé říkali Frantík.
Byl to frankokanadský farmář.
Měl jen základní vzdělání.
Ale když ho posedl démon,
mluvil téměř bezchybně latinsky.
A najednou se mu pod kůží začal rýsovat obrácený kříž.
Což mě přivádí ke třem fázím projevů démonických aktivit.
Zamoření, útisk a posedlost.
SESTRA
Překlad titulků: Petr Putna