Mislio sam da možemo visoko da sagradimo naše gnezdo,
u krošnjama.
Odletimo kao ptice
prema planinama.
Prevod i obrada: Admir Destani (Dartanjan)
ZASNOVANO NA ISTINITOJ PRIČI
ZA VREME 2. SVETSKOG RATA, SVAKI AUSTRIJSKI VOJNIK POZVAN U VOJSKU,
MORAO JE DA SE ZAKUNE NA ODANOST HITLERU.
RADEGUND, AUSTRIJA 1939
Krompiri. -Krompiri.
Neke od njih već imamo.
Sećaš li se dana kad smo se prvi put sreli?
Bila si jako sramežljiva.
Pamtim onaj motor.
Moju najbolju haljinu.
Znala sam čim si me pogledao.
Život je tada bio jednostavan.
Činilo se da nijedna nevolja ne može snaći našu dolinu.
Živeli smo iznad oblaka.
Moja sestra je došla da živi sa nama.
Imali smo naš dom.
Tvoja majka.
Naša familija.
Naše selo,
Radegund.
Draga Fani,
tvoji prijatelji ti šalju srdačni pozdrav sa obuke.
Ova nedelja je bila lagana.
Ujutru nas čeka vožnja motora.
Meni to dođe kao razbibriga.
Voleo bih da te ponovo čujem kako pevaš.
Željno iščekujem dan kada ću te opet videti.
Upoznao sam ovde jednog momka,
zove se Valdland.
Ne pretvara se.
Uvek je nasmejan.
Dragi moj mužu,
prenose da se Francuska predala.
Šalju zemljoradnike kući,
barem za sada.
Je li to istina?
Sestra je usamljena.
Volela bih da ima nekog kao što si ti.
Dobro bi nam došao ovde,
da pripitomiš tele.
Žetva se bliži.
Spalili smo korov.
Uzela sam prasiće od Mosbauera.
Četiri im je nedelja.
Srdačni pozdrav
od tvoje voljene žene, Fani.
O, ženo moja.
Šta se desilo našoj domovini?
Zemlji koju volimo?
Gde su deca? -Unutra.
Šta je to?
Dobio sam poziv.
Mislili smo da će zavladati mir,
ali rat ne jenjava.
Ne znam zašto.
Veruješ li u ono za šta se borimo?
Ne baš.
Uradio je ono što je morao.
Nije želeo da gleda kako njegov narod tone.
Pre nego što je došao, bili smo na rubu propasti.
Štovali smo tuđe bogove.
Pijan si.
Ja nisam tvoj prijatelj, već gradonačelnik!
Govore nam da poštedimo druge rase.
Degradirani.
Tako podli da više ne mogu da preziru sebe.
Misle da je zemlja so.
Umesto zida tu je prodavnica.
Dođoši su preplavili naše ulice.
Migrante prošlost ne interesuje, već samo ono što mogu da prigrabe.
To se dešava kad svet...
Kad svet umre.
Ljudi prežive,
ali im se životi naruše.
Naruše im se životi, njihov razlog za život.
Maske su pale.
Strahujem za moju porodicu.
Majka je uvek ovde.
Nadam se da će uskoro umreti.
Ne prepoznaju li zlo kad ga vide?
Privikli smo se sada na to.
Plakanje.
Nikakva sramota.
Čuvaj se.
Oče, ne mogu da služim, ako me pozovu.
Ubijamo nevine ljude.
Pustošimo druge zemlje. Ugnjetavamo slabe.
Sveštenici ih nazivaju herojima, neretko i svecima,
vojnike, koje ovo rade.
Moguće je da su oni drugi heroji.
Oni koji brane svoj dom od neprijatelja.
Jesi li razgovarao sa još nekim? Tvojom ženom?
Ne. -Familijom?
Ne misliš li da bi trebalo da razmotriš posledice svojih postupaka po njih?
Zasigurno će te streljati.
Da.
Tvoja žrtva nikome ne bi dobro donela.
Razgovaraću sa episkopom o tvom slučaju.
Mudriji je od mene.
Hvala Vam.
Drugačiji si u poslednje vreme.
Šta te mori?
Dobro jutro.
Sakupljamo priloge za ratne potrebe.
Razumem.
Žao mi je, ja...
Nažalost nemam ništa da vam dam.
Molim vas. Ne.
Ugodan vam dan želim.
Odbio si da daš prilog u korist veterana?
Njihovih porodica?
Čujem i da odbijaš da primiš porodični dodatak,
i ostale subvencije koji bi ti država pružila?
Zašto? Reci mi, Franc.
Razvedri se malo.
Tako.
Jedino si ti odbio.
Molim te.
Hvala.
Moramo biti jaki.
Zauzeti čvrst stav.
Naučite pouku o kovaču.
Ma koliko jako čekić udario,
nakovanj ne može,
ne treba da uzvrati udarac.
Nakovanj nadživi čekić.
Ono što se iskuje na nakovnju, poprima i njegov oblik,
ne samo od čekića, već i nakovnja.
Episkop vas čeka.
Sedite.
Vaša Ekselencijo,
hvala Vam što ste izdvojili vreme.
Ako nam je Bog dao slobodnu volju,
odgovorni smo za svoja dela.
I svoje propuste.
Šta da učinimo ako su naše vođe zle?
Želim da spasem svoj život, ali ne putem laži.
Imaš dužnost prema domovini.
Crkva tako nalaže.
Znaš li reči apostola?
"Neka svaki čovek bude podložan vlastima nad sobom"
On čuje naša zvona.
Tope ih od metaka.
Mislim da se plašio da bih mogao biti špijun.
Ne usuđuju se da se angažuju. Ili bi oni mogli da budu sledeći.
Ne možemo da krivimo episkopa što ide linijom manjeg otpora.
Ide niz dlaku vladajućem režimu
nadajući se da će biti tolerantniji prema crkvi.
Sada šalju sveštenike u koncentracione logore.
Crkvene procesije su zabranjene.
Ništa se više ne pitamo.
Šta da radimo?
Mi. Svi ljudi ovde.
Samo jedan.
Hvala.
Oslikao sam grobnice proroka.
Pomogao sam ljudima da podignu pogled sa tih klupa i sanjaju.
Pogledaju, i pomisle da žive u doba Hrista,
ne bi radili ono što i drugi.
Pobili bi sve prisutne.
Slikam svu ovu patnju, dok i sam patim.
Od toga živim.
Ono što radimo,
izaziva simpatiju.
Stvaramo obožavaoce.
Ne stvaramo sledbenike.
Hristov život je potražnja.
Ne želi da ga podsećaju na njega.
Ne moramo da gledamo šta se dešava sa istinom.
Pristižu mračna vremena.
Ljudi će biti vispreniji.
Neće se boriti sa istinom,
jednostavno će je ignorisati.
Slikam njihovog utešnog Hrista,
sa oreolom iznad glave.
Kako da prikažem ono što nisam doživeo?
Jednog dana ću se možda odvažiti. Ne još.
Jednog dana... naslikaću istinskog Hrista.
Živeo Hitler! -Plaši se Hitlera!
Neće te pozvati.
Potrebni su im zemljoradnici.
Kako će drugačije ljudi jesti?
Možda će se rat uskoro završiti.
Jesi li sigurna? -Jesam.
Zašto me tako gledaš?
To je čin ludila.
Greh. Greh usmeren protiv svoje porodice i protiv sela.
Mi smo drugačiji, majko.
Žao mi je.
Zahvalan sam ti što mi želiš najbolje.
Život ti je već dovoljno težak.
Njegova majka me gleda sa prezirom, kao da sam ja kriva.
Želim isto što i ti.
Ne mogu podneti pomisao da patiš zbog njega.
I na tebe je navukao gnev.
Zna li on šta radi?
Gordost. To je gordost!
Eto šta je to.
Jesu li ti nešto rekli?
Video sam kako razgovaraju s tobom pored puta.
Kažu...
njihovi muževi su otišli u rat.
Zašto bi se borili da nas spasu?
Jesu li ti njihove reči povredile?
Nije me briga.
Sve je u redu? -Da.
Bio si srčan.
Tukao si se sa policijom.
Znaš. Sećaš se.
Ko te je promenio?
Tvoja žena?
Saosećam se sa tobom.
Ne želim da se išta loše desi.
Znam.
Onda mi pomozi.
Radegund te voli.
Ti si dete Radegunda.
Ja ti nisam neprijatelj.
Prijatelj sam ti.
Da, jesam.
I dalje pripadaš nama. Ne smeš da se opireš
svojoj rasi, svojoj krvi,
svom selu i svom domu.
Moramo da stanemo u zaštitu naše zemlje!
Dok nisu oni došli, narod je bio osramoćen i omolovažavan.
Šta misliš koga će smatrati odgovornim?
Mene.
Šta misliš koga će ispitivati?
Obesiće te!
Shvataš li šta to znači?!
Obesiće te! Neće imati ko da izdržava
tvoju porodicu, majka će ti umreti neutešna!
Smiri se.
Ne diraj me! Ne diraj me!
Ti si gori... Još gori od njih.
Oni su neprijatelji, a ti si izdajica!
Video sam šta se dogodilo.
Izgubljeni.
Otrgnuti iz šatora u koji smo verovali.
Ubiti umobolne...
Dopremljeni kralju užasa.
Videli smo mržnju u njihovim očima.
Zaboravili smo našu pravu otadžbinu.
Šta bi tvoj otac rekao?
Šta misliš?
On je ratovao.
Umro je. -Jeste.
Šta misliš za šta je on umro? U rovovima. U blatu.
Razmisli o tome.
Usnuo sam san.
Ugledao sam voz.
Lokomotiva je bila snažna i mračna...
Privukla je decu.
Jurila je u nepoznatom smeru, pred očima su proletali pejzaži.
Dugujem sećanju
onoga što sam nekada znao.
Nemam kome da se obratim.
Ništa mi ne ulazi u dušu.
Kad god nam se molbe ne usliše,
ako smo mi verni njemu, on će biti veran nama.
Ja verujem u to.
Volimo ga.
To je dovoljno.
Čitav svet se trese.
Nema odgovora.
Slediti ga. Njegovo ludilo.
Šta ćeš raditi, Franc?
Traže da položiš zakletvu Antihristu.
Znam...znam.
To je život bez časti.
Je li ovo kraj sveta?
Je li ovo smrt svetla?
Mi smo kao dah.
Kao senka koja prolazi.
Ludilo!
Pozvali su me.
Mogao bi da se kriješ u šumama.
Pobeći ćemo, u planine.
Ima li čovek pravo da žrtvuje svoj život
zarad istine?
Hoće li to ugoditi Bogu?
On želi da živimo u miru, u sreći.
Ne da nanosimo patnju jedni drugima.
Moramo da se suočimo s tobom.
Uradićeš to, zar ne?
Njena sreća je u tvojim rukama.
Mogla da je da bira za koga će se udati.
Neprilika nam je preko glave.
Previše si skromna, Fani.
Zašto mu se ne suprotstaviš?
Odupri mu se!
Ne znaš šta je nesreća.
Tebe muž nije napustio.
Ne mogu da promenim svet.
Svet je jači.
Trebaš mi.
Možeš da radiš u bolnici.
Nema tu ničeg lošeg.
Nije li tako?
Želiš da imaš više?
Dragi sine,
ti si sve što imam.
Znaš kako je odrastati bez oca.
Znam kako je to kad si sam.
Devojke, vaš otac odlazi.
Ide na put.
Na dug put.
Biće odsutan neko vreme.
Volim te.
Moja draga ženo,
znam da strepiš za mene,
ali moje breme je lako.
Kada uporedim svoju patnju, sa patnjom drugih ljudi,
vidim da je moja neuporedivo manja.
Nepojmljivo je šta su propatili.
Moraš da se prisetiš života iz boljeg vremena.
Došlo je proleće.
Moje tri devojčice bi već bosonoge brale cveće.
Bilo bi najbolje da im kažeš gde im je otac,
nego da im pričaš šarene laže.
Sveža trava preporodi čoveka.
Neko slobodan možda to ne bi primetio.
Pozdravljam majku, tebe, devojčice i sve.
Vidimo se ponovo.
Dragi muže,
Neka je Bog s tobom, koji će sve ispraviti.
Pozdravljaju te tvoje tri devojčice.
Rekli su mi da ti kažem samo o dobrim stvarima koje rade. Naravno.
Ne bi te ni iznenadilo kad bih ti pričala o njihovoj neposlušnosti.
Moram da ih grdim.
Uvek traže moju pažnju.
Rosi često pita za tebe.
Kad idemo na spavanje, kaže:
"Ostavi vrata otključana, da tata može da uđe."
Kad obedujemo: "Sačuvaj malo za tatu."
Pevala je pesmu za tebe.
Pitala se da li je možeš čuti.
Rosi je želela da ponese tvoju sliku sa sobom u krevet noćas.
Trebalo je da spavaš pored nje.
Rekla sam joj da hoćeš, kad se vratiš.
Srdačan pozdrav od tvoje voljene supruge,
Fani.
Ostavite nas same.
Sedi.
Kakve korist od tvog prkosa za bilo koga?
Misliš da će to promeniti sled stvari?
Misliš li da vlasti znaju za tebe?
Da tvoj gest zavređuje njihovu pažnju?
Misliš li da će svi znati za to?
Niko ne zna šta se događa iza ovih zidova.
Koja je svrha svega toga?
Nije li bitno da li je ovaj rat opravdan ili ne?
Čistićete im cipele.
Punićete vreće sa peskom.
Da li si nedužan?
Šta je po sredi? Ponos?
Bolji si od ostalih?
Jedini si mudar?
Kako znaš šta je loše ili dobro?
Znaš bolje od mene?
Raj ti je to rekao?
Čuo si glas?
Postoji razlika između vrste patnje koju možemo da izbegnemo,
i patnje koju odaberemo.
Zaboraviš kako svet izgleda.
Svetlo. Svod.
Nisam ja napravio svet takvim kakvim jeste.
A nisi ni ti.
Svi imamo krv na rukama.
Niko nije nedužan.
Plač i krvoproliće su svuda.
Onaj koji je stvorio ovaj svet...
Stvorio je zlo.
Svest nas sve pravi kukavicama.
Čuvaj se, prijatelju.
Antihrist je pametan.
Koristi čovekove vrline
da ga navede na pogrešni put.
Moja draga ženo,
polazim za Berlin u 10.13.
Ne brinem za sebe.
Moli se za mene.
ZATVOR "TEGEL", 4. MAJ, 1943
Dole.
Gore.
Dragi muže,
tvoje pismo od 7.maja je stiglo.
Puno ti hvala.
Bunar je presušio u četvrtak.
Vapimo za kišom.
Moji strahovi su se obistinili.
Nisu našli nikog da ispomaže oko posla,
osim Resi.
Strohofer krade cveklu sa naših polja.
Čujem samo tvoj glas.
Posetila sam udovicu, Mariju.
Nije izustila ni reč dve nedelje.
Novo seno mi uliva nadu.
Miris u ambaru.
Vetar.
Pšenica.
Nebo.
Neće nas iskušati više nego što možemo podneti.
Moramo konsultovati pukovnika.
Mogu li ga videti?
Pretrpan je obavezama.
Zakažite sastanak telefonom.
Pokušala sam, ali se niko ne javlja.
To me iznenađuje.
Sigurno je do vas.
Telefonske veze su ovde poprilično dobre.
Kako onda da zakažem sastanak?
Ne odgovarate mi na pisma.
Prešla sam dug i naporan put da bih stigla ovde.
Najvoljenija ženo,
još jednom ti šaljem srdačne pozdrave.
Napisaću nekoliko reči koje dolaze iz mog srca.
Pišem ih vezanih ruku,
bolje nego da ih pišem vezane volje.
Ovi ljudi nemaju prijatelje.
Bez voljenih ruku da ih drži za njihove.
Zbog čega si ovde?
Izdaje.
Nagledali su se tuge.
Srama.
Uništenja.
Kakva snažna srca!
"PRIČA NIJE DOZVOLJENA!"
Kad se odrekneš zamisli o preživljavanju po svaku cenu,
poplavi te novo svetlo.
Nekada si bio u žurbi,
uvek kratak sa vremenom.
Sada ga imaš na pretek.
Nekada nisi nikome praštao.
Sudio si ljudima bez milosti.
Sada uvidiš sopstvenu slabost,
da bi razumeo slabost drugih.
Misliš li...
da sam ja ovo uradila?
Nije bio ovakav.
Promenio se od kad je upoznao tebe.
Moja draga deco,
na vas pogotovo mislim.
"Korpus Kristi" nedelja.
Zvuk zvona koji se rasprostire livadama.
Voleo bih da sam vas video sa krunama od cveća.
Vaš posvećeni otac vas pozdravlja
izdaleka.
Dragi mužu,
pozdravljam te ove nedelje.
Svi smo zabrinuti za tebe.
Nadam se da se stvari ne odvijaju loše.
Devojke te pozdravljaju.
Rosi kaže da ti zajedno šaljemo poljupce.
Uvek si mi u mislima.
Mogu otići u Salcburg.
Tata se ponudio da pođe sa mnom.
Strah me je savladao.
Znam da tako ne treba.
Veruj u trijumf dobra.
Ništa loše ne može zadesiti dobrog čoveka.
Nema tog očaja koji će ojačati zemlju.
Ali on to zna.
Žao mi je.
Otac voli svoje dete.
Otac želi da njegovo dete bude sretno.
Da joj život ne napakosti.
A ti...
Tako dobro dete.
Za nas oboje.
Bolje da trpiš nepravdu nego da je činiš.
Sud me je postavio za vašeg branioca.
Koliko razumem, vi odbijate da isključivo služite u borbi.
Verujem da ako prihvatite medicinsku službu
i radite...
kao dežurni u bolnici, takve stvari,
verovatno će povući optužbe.
Hoću li morati da se zakunem na vernost Hitleru?
Obične reči. Niko ne shvata takve stvari ozbiljno.
Ne mogu.
Svojeglavi ste.
Ostaviću ovo parče papira sa vama.
Zadržite ga.
Potpišite, i bićete slobodni.
Ja jesam slobodan.
Zašto sam ja onda ovde?
Ne znam.
Ti - moj pastiru.
Ležeš me na zelene pašnjake,
pored reke života.
Ti - snago moja.
Ti mi pokazuješ put.
Ti - svetlost naša.
Tama nije mrak za tebe.
Dovedi nas do tvoje večne svetlosti.
Do tebe - istine,
neprestanog svetla.
Nazivaš me svojim bratom?
Oče,
Tebi plačem.
Moja steno.
Moja tvrđavo.
Mogu da radim sa tobom šta mi se prohte.
Niko neće znati. Nikog neće biti briga.
Niko ni prstom ne bi mrdnuo da me spreči.
Ko nas vidi?
Podari mi snage
da te sledim.
Duše.
Vodi me.
Pokaži mi.
Gospode,
ništa ne preduzimaš.
Gde li si?
Zašto si nas stvorio?
Neka prognani prime nebesko kraljevstvo.
Krotki su nasledili zemlju.
Mudri su nas obmanuli.
Uplašen...
Nekada sam bio kao ti.
Priznaj to.
Tvoj Bog nema sažaljenja.
Napustio nas je. Ostavio. Kao i tvog Hrista.
Njegovog sina.
Koliko smo daleko od jedenja hleba nasušnog?
Koliko daleko da budemo izbavljeni od zla?
Kada bi samo mogli da vidimo početak Njegovog kraljevstva.
Zoru.
Ali...
Ništa...
Nikada ništa...
Zašto dati svoj život za njih?
Zašto svoj život za njih?
Tvoji ljudi su umrli uzalud.
Došao je, i sve je bilo ni za šta.
Dvadeset vekova neuspeha je za nama.
Napravili smo uspešnog sveca.
Niko nam neće priskočiti u pomoć
Moraćemo sami da zasučemo rukave.
Sestro?
Draga ženo,
Još uvek ne znam kakva je moja budućnost.
Ono što sledi je retko kad bolje.
Sada počinje mesec jun.
Najlepši mesec.
Priroda se ne obazire na tugu koja se povila nad ljudima.
Premda ne mogu da vidim odavde,
pretpostavljam da je sve zelenije nego lane.
U zoru
čuje se glasan poj kosova na prozoru.
Izgleda da uživaju veću slobodu
i da znaju više o spokoju i sreći,
iako su samo nerazumne životinje,
od nas ljudi.
Nama, kojima je dat dar razumevanja.
Vratio si mi više nego što sam ti dala.
Nabasao sam na jednog momka
sa obuke.
Franc?
Franc? Vidi ti njega!
Kako si? Šta si uradio, ti si kriminalac...
Podiže moral zatvorenika.
Lepo se slažemo.
Dobri, loši - svi zajedno.
Pita za našu porodicu.
Ne sekiraj se. Nevolja traje jedan dan.
Jedi. Jedi.
Samo ovo imaš?
Jesi li čuo za Šarfrihtera?
Onaj što seče glave?
Elegantno odeven.
Majstor je svog zanata.
Glavonja. To je procena prave brzine...
Odseče ti glavu... Skroz čisto.
Ne stigneš ni da pomisliš na nešto...
Zanima me kakav je osećaj.
Drže ti telo,
spuštenih ruku, gledaš kako ti glava leti.
Ispružene ruke ti dosegnu iznad glave.
Još uvek su okovane.
Uzmeš ovu mladu glavu...
I vratiš je nazad na svoje telo.
Otvoriš oči.
Nema više lanaca.
Šta se onda desilo?
Možda ćeš videti Mesec.
Ili zvezde.
Čak iako pada kiša, močvara blista.
Sunce podjednako obasjava dobro i zlo.
Što duže u lancima, to luđi.
Voleo bih da imam ženu.
I farmu.
I jabuke, i višnje.
I...
Možda i malo grožđa. Napravimo svoje vino:
belo vino i crveno.
Crveno vino za zimu,
a belo vino za leto.
Ne bi preterivali sa pićem.
Molili bi se i radili, ali ponekad...
Ponekad bi popili koju čašu.
Ponekad bi išli i u crkvu.
A ponekad ne.
Ponekad bi ostali kod kuće i stvarali muziku.
VOJNI SUD RAJHA, JUL 1943
Vozač Franc Jagerštater, motorizovana brigada, rođen 20. maja, 1907
u Radegundu, Oberdonau.
U skladu sa zakonom Vermahta, trenutno se nalazi u pritvoru u Berlinu.
Nije se odazvao pozivu na regrutaciju 24. februara, 1943...
Imate li nešto da kažete u svoju odbranu?
Dosta više ove drskosti!
Šta umišljaš da si?
Kukavice! Izigravaš ovde nekog mučenika,
dok se mi trudimo da ti spasemo živu glavu!
Sud se povlači.
Uđite.
Molim vas...
Sedite.
Mislite li da vaša delovanja mogu promeniti tok ovog rata?
Da će se čuti za vas van ovog suda?
Ništa se neće promeniti.
Svet će nastaviti po starom.
Vaši postupci mogu čak imati kontraefekat.
Neko drugi će vas zameniti.
Da li me osuđujete?
Ne osuđujem vas.
Ne tvrdim da je on izopačen, da sam ja u pravu.
Ne znam sve.
Čovek možda greši,
i ne može da se izvuče iz toga da vrati život na pravi put.
Možda želi da se vrati, ali ne može.
Imam neki osećaj
koji mi ne dopušta da radim stvari za koje verujem da su pogrešne.
Imate li pravo da radite ovo?
Imam li pravo da ne radim?
Odluka ovog suda je...
smrt.
Danas su izrekli kaznu,
ali još uvek moraju da je potvrde.
Potpišite papir u ćeliji i bićete slobodni.
O, Bože, čuj moju molitvu, ne skrivaj se od moje molbe.
Čuvaj me i uslišaj molitvu moju. Lutam, jadajući se.
Povici neprijatelja me uznemiravaju. Strepim, jer me zli pritiskaju.
Srce mi drhti u grudima od užasa smrti.
Strah i jeza su me obuzeli.
Pismo od njegovog advokata.
Osudili su ga na smrt.
Moram da idem u Berlin.
Idem s tobom.
Franc!
Ovo nikome ne ide u prilog.
Nikome.
Ovo je možda poslednja prilika da se odreknete svoje zadrtosti.
Ako to učinite... -Franc.
Smesta ću obavestiti sud da otkažu izvršenje vaše kazne.
To se mora obaviti bez odlaganja. Razumete li?
Odmah!
Stavljam svoju glavu na panj. Ugrožavam karijeru.
Ako ne i ličnu bezbednost.
Odbaciće optužbe, ne sumnjam, ako samo...
promeniš svoj stav.
Preklinjem te.
Rat bi se uskoro mogao završiti.
Nikad se više nećeš doći u situaciju da radiš ono čemu se protiviš.
Ljubavi moja.
Ne vidiš li šta se sprema?
Nemamo puno vremena!
Bogu je bitno šta ti je u srcu, a ne tvoje reči.
Položi zakletvu, i razmišljaj šta ti volja.
Razumeš li?
Volim te.
Šta god da uradiš...
Šta god da se desi...
Uz tebe sam.
Uvek.
Učini ono što je ispravno.
Ne! Pustite me!
Rekao si: "Kucaj...
i biće otvoreno."
Traži - i dobićeš.
Uvek si bila dobra prema meni.
I prema mom sinu.
Oprosti mi.
Ti...
Voliš ga više od mene.
Podari mu hrabrosti.
Mudrosti.
Snage.
Oče,
sutra će biti gotovo.
Hvala ti, oče
Moja draga deco,
kada vam majka bude čitala ovo pismo,
vaš otac će biti mrtav.
Uz milost Božiju, srešćemo se opet.
Draga ženo i majko,
Nisam mogao da vas oslobodim tuga
koje ste pretrpeli zbog mene.
Sad, drage moje,
setite me se u vašim molitvama.
Moliću se za vas,
sa druge strane.
Šta da napišem?
Franc.
Doći će vreme kada ćemo znati zašto smo radili sve ovo.
Neće biti misterija. Znaćemo...
zašto...
živimo.
Okupićemo se.
Zasadićemo voćnjake,
njive.
Obnovićmo zemlju.
Franc.
Tamo ćemo se sresti,
u planinama.
"...jer rastuće dobro sveta delom zavisi i od neistorijskih dela;
da stvari nisu loše po nas kao što su mogle biti,
bezmalo dugujemo ljudima koji su verno živeli skrivenim životom,
i počivaju u zaboravljenim grobnicama." - Džordž Eliot