Kioktat a genfi egyezményről? Meg kell találnom valakit.
- Kit? - George Kenton admirálist.
Hertha. Elmentem az árvaházba és eltűnt.
- Ezt hogy érted? - Hisz be akartuk fogadni az otthonunkba.
Maga ki akar jutni innen. Csupán erről van szó.
A találkozó ideje elhangzott. Figaro.
Állj!
Mr. Fidelio, ha jól sejtem.
Az utókor elismeri majd Németországért végzett munkáját.
Van fogalma arról, milyen nevetséges? Fideliót akarta, hát itt vagyok.
De a kutyám nevét sem árulom el magának!
Ide tartunk. Egyenesen az ellenség irányába.
A német tengeralattjárók támadnak
Hertha!
Ahogy kérte.
Nagy kockázatot vállalt, hogy ide jöhessen.
Pedig pár napja még Lord Haw-Haw rádióműsorában parádézott.
Azzal dicsekedett, hogy lopta el a titkos radart
az orrunk elől.
Hogy megölte az egyik ügynökünket Lisszabonban,
Kollégámat és jó barátomat, Tom Gardinert.
Majd hazatért, ahol hősként ünnepelték.
Nem én öltem meg Gardinert.
Csupán azért mentem haza, hogy befejezhessem, amit elkezdtem.
Nem igaz, hogy sokat kockáztattam.
Mindent kockára tettem.
KAMATOL 41
Nem tudom, ki, mikor vagy hogyan,
de azt tudom, hogy a Fidelio, bárki is legyen az,
hamarosan a Führer közelébe jut.
A közelébe? Hogy megölje?
Ha cselekszünk, és nem kapunk biztosítékot,
a túlélő vezetés elpusztít bennünket.
A szövetségeseknek bele kell egyezniük a megadásba.
Nézzen ki! Jobbra! Gyerünk.
Igen, láttam.
Erős fellépés.
Hatszáznegyvenkét hajó,
százhetvenezer ember.
Le kell állítania.
Le tudjuk állítani.
Ha ez két hónappal korábban történik,
talán lett volna esélyünk.
Miért?
Mert már elkezdődött.
Akkor miért kockáztattunk?
Én és az apám. Mindvégig...
A jó szándék vezérelt, Klaus. Hinnie kell nekem.
De tévedtem.
Mivel kapcsolatban?
A háborúval.
Mindennel.
Ez nem a hazafiságról vagy az eszmékről szól.
Hát miről szól?
A pénzről.
Üzletről. A haszonról.
A társa, Sam Greenwood ebben jóval előrébb jár.
Ezért nem lehet az inváziót megállítani.
Mert az amerikai ipar felfedezte a háborút.
És az rendkívül jót tett az üzletnek.
Tökéletes piac. Minél többet termel, minél többet
pusztít el, és annál többet kell termelnie.
Régi vágású katona vagyok. Ahogy az édesapja is.
Amikor elküldtem önökhöz Gardinert a jó szándék vezérelt.
Úgy véltem, ez segíthet civilizált módon, úriemberekhez méltón
véget vetni mindennek.
De...
Sajnálom!
Gondolja, könnyű volt eljutni ide?
Könnyű volt elárulni a bajtársaimat,
hátat fordítani mindennek, amire neveltek?
Vissza kell jutnom a partra, jelentést tenni.
Nem. Ez nem igazán kivitelezhető.
De értékelem, amit tett.
Cserébe segítek, hogy eljusson a partra és figyelmeztetést adhasson ki.
Mit akar?
- Azért jöttem, hogy segítsek. - Hogy segíthetne?
Koch alezredes azon tűnődött,
nekem elárulná-e a bajtársai nevét.
Tengerészgyalogos a tengerészgyalogosnak.
Maga szégyent hoz a tengerészgyalogságra.
Maga is szégyent fog hozni rá.
Hazaárulás vádjával megfosztják a rangjától
és közönséges bűnözőként fogják kivégezni,
ha nem beszél.
A szívem mélyén tudni fogom az igazságot.
A neveket!
Valamit nem értek. Maga egy aktakukac,
egy bólogató János, egy senki.
Nem elég tökös ahhoz,
hogy maga legyen Fidelio.
Ki az?
Most elég tökös vagyok ahhoz, hogy én legyek az. Nem érti?
Folytathatja, de úgyis én nyerek.
- Ezt hogy érti? - Elmondtam Hannie-nek.
Mindent magáról. Látta az aktáját.
La Rochelle, Lorient, Cuxhaven. Hamarosan mindenki megtudja.
Beszéljen!
Utolsó esély!
Baszódjon meg!
Maguk mind olyan egyformák.
Maga és a Hoffmannok.
Lenézik az olyanokat, mint én vagyok.
Azt hiszik, jobbak nálam.
Örömmel fogom nézni, ahogy meghal.
Örömmel néztem az öreg Hoffmannt is.
Igen.
Ott voltam.
És minden alkalommal, amikor megdugtam a keresztlányát,
az imádott keresztlányát,
arra gondoltam...
Baszódjanak meg!
Mindannyian!
Haljon meg, maga seggfej!
Haljon meg!
A töltést elindítottam.
Mit műveltek?
Nem állt mellénk.
És nem mehet vissza a Birodalomba, hogy elmondja, mit tettünk.
- Ez gyilkosság. - Csatlakoznál hozzá?
Nem okozol gondot, ugye?
- Nem, uram. - El innen! Nyomás!
Nyomás!
Mi ez a kis csónak?
Ajándék az amerikaiaktól.
Nem hittem, hogy vissza szeretne térni.
Készen állunk az elsüllyesztésre.
Hol van Buchner alhadnagy?
Nem szívesen menne Amerikába.
Úgy hallom, nem kíván csatlakozni Mr. Rahn megadásához.
Így van, uram.
Tudom, hogy valami hasznosat kívánt tenni.
Egy magas rangú tisztnek
most jó hasznát vehetném.
Kezdjen új életet Amerikában, Rahn!
Uram?
Alhadnagy?
Magukkal tartanék.
Rendben, de gyorsan.
Hagyják el a hajót!
Uram!
Nos?
A hírszerzők szerint csupán negatívok
találhatóak benne a tengeralattjárók helyzetéről.
Küldjek hajót Hoffmann után, hogy letartóztassák?
Hadd figyelmeztesse a bajtársait.
Szükségünk lesz pár jó emberre a háború után is.
Uram, hisz átvert minket.
Nem volt teljesen őszinte.
Az is lehet, hogy gyorsan tanul.
Mit akar, mit tegyek?
Valaki épp tenni készül valamit. Segítenie kell megállítani.
Hogyan?
Hogy bejelenti, letartóztatott hazaárulás miatt.
Bátornak kell lenned.
- Mrs. Schorlau. - Werner altábornagy hívott ide...
hogy intézkedjek az ügyben.
Üljön le!
- Ez felháborító! - Csendet!
Ez egy törvényes eljárás.
A Lebensborn Egylet elkötelezetten
harcol az árja faj megmentéséért.
Mi nagyobb hivatás várhatna ezekre a lányokra?
Ők még gyerekek.
Ez prostitúció. Azok követik el, akiknek védelmezniük kellene őket.
Csak szívességet tettem nekik. Mi más hasznuk lenne?
Se családjuk, se iskolai végzettségük.
És ez itt...
Sötét haj, zsidókra jellemző külső és még pimasz is.
Ha velünk marad, talán munkatáborban köt ki.
Így legalább kapott esélyt, hogy tegyen valamit az országunkért.
A gyermekei jól jártak volna
atyai gondoskodásnak hála.
Közbeavatkozásának köszönhetően
az altábornagy nem óhajtja megadni neki ezt az áldást.
Ám a maga családi kapcsolatainak köszönhetően
megengedi, hogy elvigye ezt a lányt.
És Gretchennel mi lesz?
Hogy képes ilyet tenni?
Miről beszél?
Háborúban állunk a szlávokkal és a zsidókkal.
Mindent meg kell tennünk a fajunk érdekében.
Gretchen is megteszi, amit tud.
Ha hajlandó neki olyan jövőt biztosítani, amit nem érdemel meg,
akkor a lány a maga felelőssége.
De...
tartja a száját...
És ez a dokumentum...
gondoskodik majd erről.
Hány tengeralattjárónk van ott?
Az kérdeztem, hány van még ott?
Nos,
17 vagy 18 lehet még, de ezek közül négy
jelenleg Toulonnál és La Speziánál állomásozik,
hat a Földközi-tenger keleti partjánál járőrözik,
és van még egy U-330-as, ami Nápolyból indult el,
de még nem érkezett meg Toulonba.
- Vagyis... - Három.
Három?
Alig várom, hogy holnap erről értesíthessen a Führer.
Netán valamelyikőjük szívesebben látogatna el a Farkasverembe?
Mit tegyünk?
Az összes tengeralattjárót rendeljük oda!
Ilyen jelentős légi és tengeri fölény ellenére?
Kizárt, hogy eljutnának az megszálló erőkhöz.
Adja ki a parancsot:
Megzavarni a szövetséges megszálló erőket, ahol csak lehetséges!
Engem pedig tájékoztassanak az összes lokációról, újításról és gyártásról!
A Führer kedveli az ilyet.
Küldjék el neki azt a mini tengeralattjáró modellt,
amit Ehrenberg hadnagy mutatott nekünk.
Talán mást nem is tudunk bevetni ellenük.
Nyissák ki az ajtót!
Uram!
Álljon meg!
SS összekötőként követelem, hogy beengedjenek.
Schulz.
Miben segíthetek?
Azért jöttem, hogy átkutassam Gluck kapitány asztalát.
Bevallotta, hogy ő Fidelio.
Tudjuk, hogy nem volt egyedül.
Kapott rá engedélyt?
Ez meg mégis mi?
Netán tököt növesztett magának, Lessing?
Otthon is gyakrabban mutogathatta volna.
Tessék!
Itt a parancs Koch alezredestől,
hogy átkutassam Mr. Gluck asztalát.
Ha megengedi...
AUGUSZTUS - SZEPTEMBER
DR. STARGAARDT, KÓRHÁZ - 15:30
Bármi is a vád ellene és bármit is vallott be,
ragaszkodom hozzá, hogy rangját megillető tisztelettel bánjanak vele.
Így volt.
Míg élet.
Felakasztotta magát a cellájában.
Köszönöm, Lessing!
Koch?
Tudta, hogy én vagyok az, altábornagy?
Hogyne.
Hogy állnak az új útvonal tervei?
El tudjuk juttatni a tárgyakat Lisszabonba.
Az ügynöknő újra felveszi a kapcsolatot az embereivel
Brazíliában.
Egy nő?
Egy nőre soha se bízzon semmit,
csak a tortasütést és a gyermeknevelést.
Erős és határozott nő,
megbízom benne.
Ahogy ön is bízhat bennem, uram.
Még mindig egyet ért abban,
hogy amit teszünk, az túlhaladja a jelenlegi vezetőink sikerét?
Ha már itt tartunk,
Megtalálta Fideliót?
Heinrich Gluck kapitány.
Bevallotta.
Sajnos felakasztotta magát a cellájában,
mielőtt kideríthettük volna a társai nevét.
Hanyagság.
Tudja, honnan tudtam, hogy maga az?
Úgy somfordált ide, mint egy kasztrált pap.
Ajánlom, hogy az a ribanc megbízható legyen!
Különben magára küldöm az embereimet, hogy valóban kasztrálják!
Mozgás!
Ehrenberg alhadnagy?
Fidelio találkozót kér.
Kérem, hozza az összes dokumentumot!
Maga...
Fidelio?
Meglepettnek tűnik. Ezt bóknak veszem.
Ezek szerint sikerült eltitkolnom a megvetést,
amit a rendszerünk iránt érezek és az iránt, amit a világgal tett.
Bevallom, nem volt könnyű. Úgy tenni, mintha közéjük tartoznék.
Nem gondoltam volna.
- Soha. - Az jó.
Így a legjobb. Mindannyiunk számára.
Van híre Klausról?
Magának?
A találkozót áttették holnapra.
Talán vissza kellene léptünk.
Egyre nehezebb eljutni a Führerhez. Folytatnunk kell. Szóval?
Rendben.
Holnap a találkozón kiveszi a modellt a tokjából.
Talál majd egy ilyen fémcsövet a fedélzeten.
Elmagyarázza, hogy ez a legújabb radarelhárító eszközünk,
A Marderok is észlelhetetlenné válnak a 10 centis radarok számára.
- Ez igaz? - Természetesen nem.
Ezt még nem sikerült elérnünk. De beszéljen úgy, mintha így lenne.
A fémcső belsejében egy fiolában sav található.
Amint lenyomja a fémcsövet,
a sav leégeti a rézdrótot. Ez a kioldó.
A robbanóanyag a modell belsejében található.
A seregnél dolgozó bajtársainktól kaptuk.
Elég kell legyen ahhoz,
hogy az egész termet felrobbantsa.
Magával együtt.
Tessék!
Gluck halálos kórral küzdött. Tüdőrák.
Hetei voltak hátra.
Beszéltem az orvosával.
A kezelést visszautasította.
Nem ő volt Fidelio...
Ez nem bizonyítja. Hisz bevallotta.
Hogy akadtam rá Gluckre?
Kapott egy fülest.
A legénysége egy volt tagjától?
Egy tengerésztől, aki azt állította, az én egyik emberemmel szolgált.
Utánanéztem.
Lange főmérnök valóban együtt hajózott Hummellel.
Ez igaz volt.
Nemrég visszamentem a börtönbe. Lange már nem volt ott.
Nem volt nyoma, hogy kiengedték volna.
Majd megtudtam, hogy Lange, az igazi Lange...
valóban főmérnök,
de az U-949-es fedélzetén.
Egy héttel ezelőtt nyomuk veszett Tunézia partjainál.
Mindez hogy festene?
Ha beismernénk, hogy átvertek minket?
Felteszem, szeretné elkapni a felelősöket,
akik megpróbálták átverni.
Gluck volt Fidelio.
Erről értesítettem a Reichsführer irodáját.
Ideért a hír, hogy megkezdődött az amerikai invázió.
A rádióhoz kell jutnunk még előttük.
Végre! Szép munka!
Megtalálták a rakományt. Az lefoglalja őket.
Tengeralattjárókért felelős főparancsnokság!
Itt a főparancsnokság. Azonosítsa magát!
- Biztos benne? - Igen.
Itt Franz Buchner alhadnagy az U-949-esről,
egy elhagyatott nápolyi állomásról.
Jelenteném, hogy az U-949-es szeptember másodikán odaveszett.
Csak jómagam és Cremer matróz maradtunk életben a legénységből.
Keressenek menekülőutat!
Gyerünk!
Elfogtuk Klaus Hoffmann hadnagyot,
aki át kívánta adni az amerikaiaknak hajóink lokációját és fejlesztéseinket.
Letartóztattuk. Várjuk a parancsot!
Jelentsék a berlini főkapitányságnak!
És tájékoztassák Robert Ehrenberg alhadnagyot
a berlini parancsnokságon,
hogy Klaus Hoffmannt letartóztatták Nápolyban.
Ismétlem! Azonnal tájékoztassák Robert Ehrenberget
a berlini parancsnokságon, hogy...
Van egy hátsó kijárat.
Üzenet vége.
- Schulz. - Breitner alhadnagy.
Azt mondták, hívjam ezt a számot amint megérkeztem Toulonba.
Breitner alhadnagy?
- Nápolyban volt, igaz? - Igen.
Az U-330-ról szeretnék többet tudni.
Hoffmann hadnagy két napja érkezett Nápolyba.
Átvette az irányítást a hajón, és kihajózott a legénységgel.
És ki írta alá a parancsot, hogy az U-330-as hajó
ne hajózzon ki, amíg Hoffmann oda nem ér?
Az Berlinből érkezett.
Tirpitzuferből.
Tessék?
Itt van valahol a száma. Tartsa!
Meg is van.
Albrecht Lessing kapitány.
- Halló! - Köszönöm!
- Albrecht. - Te jó ég! Kire számítottál?
Úgy sajnálom!
- Mindent nagyon sajnálok. Én... - Mi történt?
Hertha?
Tilda? Vigye a lányt a konyhába! Adjon neki tejet és kekszet!
Beszélnem kell a férjemmel.
Hallottam már Wernerről.
A különítmény tagjai a legalantasabbak.
Nagyon bátran viselkedtél.
Bátrabban, mint én tettem volna.
Büszke vagyok rád, Hannie.
Minden rendben.
Vége van.
El kell mennetek. Herthának és neked.
Ma este induljatok Kielbe! Onnan holnap továbbutazhattok Dániába.
- Dániába? - Igen. El kell mennetek.
- És veled mi lesz? - Nem mondhatom el.
De el kell mennetek.
Tildával.
Nyissák ki!
- Tilda! - Most!
Várjon!
Álljon félre! Mozgás!
Oda!
- Tilda vigyázzon Herthára! - Leülni!
- Mit keres itt, Schulz? - Elég a játékból, Lessing.
Be kell valljam ügyesen csinálta.
Mindannyiunkkal elhitette, hogy maga csak egy szánalmas, felszarvazott idióta.
Maradjon, ahol van!
Fidelio.
Igen.
Én vagyok Fidelio.
Egyelőre. Ha lelő,
- valaki átveszi a helyem. És így tovább. - Igen.
Mert mindig lesznek hűtlen, önelégült
barmok, akiket meg kell leckéztetni.
Nem. Mert mindig lesznek olyanok, akik nem tudják elviselni, hogy kegyetlenül
bánjanak a hazájukkal és a honfitársaikkal.
Ne mozduljon!
Akár megmozdulok, akár nem, le fog lőni.
- Robert, könyörgöm, ne tedd! - Hannie.
Irgalomért könyörögsz, akár az apád.
Te voltál?
Te ölted meg?
Eressz el!
Albrecht! Jézusom! Jó ég!
Sajnálom! Mit tettem?
Megbocsátásért esedezni egy haldoklónál.
Milyen megható.
Hannie...
Apa, keresztapa, férj...
De az öcséd...
Ő az, akit a leginkább meg akarok ölni.
Tedd azt le, Hannie!
Ez a férfiak játéka! Ehhez tökösnek kell lenni.
Eddig nem tűnt úgy, hogy az lennél.
Igaz.
Nem vagyok az.
Már te sem.
Ezt a szegény La Rochelle-i nőért.
Ha nem lenne gyerek a házban, hagynám, hogy halálra üvöltsd magad.
De csendben kell maradnod!
Operátor, tessék?
SS, Prinz-Albrecht-Strasse.
- Hannie, ne! - Indulunk.
Bízz bennem, drágám!
Uram!
A sógorát letartóztatták Nápolyban.
Ez rossz hír.
Elbukott a küldetése.
Tehetek önért valamit?
Menjen a zosseni repülőtérre!
Jelezze, hogy nem megyek.
Én nem fogom tudni bemutatni a modelljét a Führernek.
Jobb lenne, ha visszavinné a részlegére.
Tehát Schulz idejött,
és a viszonyukat kihasználva megpróbálta megzsarolni a férjét.
Mrs. Lessing.
Maga nagyvilági nő.
És acélból vannak az idegei, mint látom.
Ezért őszinte leszek.
Miért kellene elhinnem ezt a mesét?
Első találkozásunkkor az volt a benyomásom,
hogy aggályai vannak Werner altábornaggyal kapcsolatban.
Ez így van. De továbbra sem értem.
Komolyan venné 12-13 éves fiatal német lányok
szisztematikus elrablását, megerőszakolását
és erőszakos teherbe ejtését,
melyet a hivatalos rendszert kihasználva tesznek
a német nép megmentésének álcázva?
A legkomolyabban.
Magas rangú SS tisztek.
Köztük a felettese, Tobias Werner.
Honnan tudja?
Megadom a címet,
és az lenne a legjobb, ha egyből odamenne.
Elmondom, mit talál majd ott.
Egy távoli bírtok,
amire nehéz rábukkanni.
- Ide! - Senki sem hallja.
- Ellenőrizzék! - Máris.
- Vigyék el! - Felkelni! Mozgás!
Elment az esze? Tudja, ki vagyok?
Ezt meg fogja bánni, a szavamat adom!
Elnézést, mit keresnek itt?
- Mi folyik itt? - Le van tartóztatva. Jöjjön velem!
Engedjenek el!
- Mindent megmagyarázok! - Vigyék el!
Szóval?
A Piazza Bagnoli felől egy szállító érkezik és észak felé tart.
Elvisznek minket. Indulnunk kell.
Uram!
- Hallotta? - Azóta ír, mióta elmentél.
Ezt vigyék el!
És ezt is. Mindkettőt adják Ehrenbergnek, ha visszaértek Németországba.
Ő majd tudja, mit tegyen.
Nem jön velünk?
Jelentettem, hogy áruló vagyok.
Felakasztanak, ha visszamegyek.
Megvárja az amerikaiakat?
Ők gyilkossággal vádolnak.
Egy rendes ember nagy bajban.
A háború megfoszt a tisztességtől.
Ragaszkodjanak a sajátjukhoz!
Itt maradok és gondolkodom egy kicsit.
Ez jó ötlet?
Tud jobbat?
Indulás! Menjenek!
Igen, uram!
Vigyázzon magára!
Jegyek és pénz.
Holnap Lisszabonba repül.
Pénteken hajóval jut el Brazíliába.
Kérem, ne költse el az egészet Estoril asztalainál
vagy pezsgőre.
Elég kell, hogy legyen az első szállítmány érkezéséig.
Ötven kiló arany.
Imádom az aranyat.
Minek néz engem?
És az utolsó elvarratlan szál?
Klaus Hoffmann?
Az olasz kapcsolataim intézkednek.
Werner altábornagy a különszobában van.
Ha megbocsájt...
Komoly ügyről kell tárgyalnom egy régi kollégámmal.
Na és a férjem?
Az Úr könyörületének is van határa.
Ahová megy...
ott nem lesz szüksége a férjére.
Nem tudtam meggyőzni.
És holnap indulnom kell.
Táborba fognak küldeni.
Kasztrálni fognak.
Mindenféle kísérletet végeznek majd.
Ezt mondták.
Megígértem, gondoskodom arról, hogy ne bántsanak.
Szerettük egymást.
Gustav.
Különleges szerelem volt ez.
Csókolj meg!
Csókolj meg még utoljára!
Viszlát!
Életem szerelme.
- Ismét találkozunk. - Nem bánja, ha...?
Csak tessék!
Lucky cigaretta.
Mi hozta vissza Olaszországba?
Az amerikai hadsereg.
Mi vagyunk az előőrs.
A maffia,
a camorra...
Belőlünk gengszterekből tiszteket toboroztak.
Mit szól ehhez?
A jenkik olyanok, mint mi.
Ki hitte volna?
Utáljuk a fasisztákat mert Mussolini megszabadult tőlünk.
És utáljuk a kommunistákat, mert ártanak az üzletnek.
És mi jó, istenfélő, katolikus emberek vagyunk,
ezért azt tesszük, amit a pap mond.
Nos... A legtöbb esetben.
A jenkik nem kedvelnek annyira, hogy elviseljenek az országukban.
Ők úgy vélik, exportálnak.
Pedig valójában a mi üzletünket bővítik.
Ostobaság, nem?
De nem vitatkozunk.
Az amerikai igazságszolgáltatást képviseli?
Nem.
Tudja, mi maga, barátom?
Maga egy hétköznapi Jézus.
Az Úr igéjét hirdeti,
ahogy én látom,
de felbőszíti a rossz embereket.
Akárcsak ő tette.
Az ellenségei a rómaiak, a farizeusok...
Persze, voltak cimborái, de kik is voltak ők?
Pár semmirekellő halász.
Az SS-től küldték?
Azt hittem, gyűlöli a fasisztákat.
Nos...
Ez így van.
De az üzlet, az üzlet, barátom.
Semmi személyeskedés...
Semmi baj.
Jöjjön, kérem!
Drága Hannie!
Emlékszel az olaszországi vakációnkra?
A falubeli fiúk ismét elkaptak.
Hozzád siettem. Koszos lett az arcom,
a pólóm pedig elszakadt, amikor a földre löktek.
Láttad, próbálom elfojtani a könnyeimet.
Azt mondtad: Mi Hoffmannok vagyunk.
Nem engedünk az igazságtalanságnak."
Lejöttél velem a partra és azt mondtad az olasz fiúknak:
"Intézzük el versennyel!"
Ők kinevettek.
Egy szőke kislány és a sírós kisöccse...
Egy mentőcsónak az Amazonjukkal szemben.
Természetesen kinevettek.
És legyőzted őket.
Megaláztad őket.
Nem engedtél az igazságtalanságnak.
Te vagy az utolsó,
és a legjobb Hoffmann.
Le fogod őket győzni.
Fordította: Kálmán Rita