Är du okej? Mår hon bra? Kom, älskling.
Kom hit. Låt mamma undersöka dig. Kom hit.
Är det huvudet? Det är ingen fara.
- Du måste ta henne. Spring! - Nej.
Det är tre kilometer norrut. Nån möter oss där.
- Du, då? - Det är ingen fara. Spring!
- Jag kommer efter. - Fortare. Se dig för. Försiktigt.
Till vänster, älskling. Skynda dig.
Vänster. Så där.
Ser du henne?
Hon sprang åt det hållet!
Stanna där.
Kom hit. Duktig flicka.
Vi gömmer oss här. Skynda dig.
Ner med huvudet. Duktig flicka.
- Nu måste du vara tyst. - Titta bakom det där trädet!
- Mamma? - Var tyst, lilltjejen. Tyst.
De kan inte ha hunnit långt.
Jag ser henne inte.
Kolla i det området!
Leta därborta!
Nu går vi. Duktig flicka.
- De kommer, mamma! - Stoppa henne!
- Vi har henne! - Mamma!
- Ta henne! - Nej, Hannah! Ta henne inte!
- Mamma! - Nej, snälla! Nej!
- Nej! Snälla! - Mamma!
Nej!
En stol.
Ett bord. En lampa.
Ett fönster med vita gardiner. Glaset är säkerhetsglas.
Men det inte rymningar de är oroliga för.
En Tjänarinna kommer inte långt. Det är de andra rymningarna.
Såna man kan öppna i sig själv med hjälp av en vass kant.
Eller ett tvinnat lakan och en ljuskrona.
Jag undviker att tänka på såna rymningar.
Det är svårare på Ceremonidagar, men tankar kan påverka mina chanser.
Jag heter Offred.
Jag hade ett annat namn, men det är förbjudet nu.
Många saker är förbjudna nu.
Där är du. Du får sätta dig ner.
Det får inte bli en vana, men vi gör så den här gången.
Så den förra vad-han-nu-hette fungerade inte?
- Nej, ma'am. - Vilken otur.
Så det här är alltså din andra placering?
- Ja, ma'am. - Bra.
Vår förra var helt ny. Det var som att träna en ointelligent hund.
- Jag antar att du kan reglerna. - Ja, ma'am.
Kalla mig inte "ma'am". Du är ingen Marta.
Titta vad katten har släpat in. Det här är den nya.
- Hej. Välsignad vare frukten. - Må Herren öppna.
Jag är Anförare Waterford.
Frid vare med dig. Må Gud göra mig värdig.
Just det. Jaha. Bra.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Ställ dig upp.
Jag vill se så lite av dig som möjligt. Uppfattat?
- Ja, ma... Ja. - Mrs Waterford.
Han är min make tills döden skiljer oss åt. Inbilla dig inget.
Om jag får problem kommer jag att skapa problem.
Rita baka brödet från grunden.
Det är sånt de vill att Martor ska göra.
En återgång till traditionella värderingar.
Det var det de slogs för.
Du dyker alltid upp när jag är mitt uppe i nåt. Vänta lite.
Vill du bara ha kaffe i dag?
Plikten kallar. Jag går till kontoret.
- Är det nåt problem? - Bara ett samtal med mina befäl.
Sen möten. Alltid en massa möten.
I kväll måste du sluta tidigt.
Det är svårt, men ha förtröstan. Vi kommer att bli belönade.
Anföraren vill ha sina ägg. Se till att de är färska den här gången.
Förklara vem de är till så försöker de inte med nåt.
Absolut. Tack.
Ska du stå där hela dagen? Det är ohövligt att låta din vän vänta.
Jag vill säga att Ofglen inte är min vän.
Att jag knappt har sagt 50 ord till henne sen jag kom hit.
Jag vill säga att Ofglen är en skenhelig och nitisk liten skit.
- Inför Herrens öga. - Inför Herrens öga.
Förlåt.
Han är Anförarens chaufför och bor på garaget.
Låg status, har inte ens blivit tilldelad en kvinna.
- Ska du gå och handla? - Nej, jag ska ta en öl. Häng med.
Ja.
Om du går till Bara kött bör du undvika kycklingen.
Jag läste att dioxinnivån är galet hög.
- Jag ska till Bröd och fisk. - Då måste du undvika tonfisken.
- Kvicksilver? - Nej, men jag gillar inte tonfisk.
Han kanske är ensam.
Han kanske bevakar mig.
Han kanske är ett Öga.
Frid vare med dig.
- Välsignad vare frukten. - Må Herren öppna.
- Offred? Mår du bra? - Ja.
Din skenheliga lilla skit.
Mycket bra, tack. Tack för att du frågar.
Vi går överallt i par.
Det ska ge oss skydd. Och kamratskap.
Det är skitsnack. Det finns inga vänner här.
Sanningen är att vi bevakar varandra.
Hon är min spion och jag är hennes.
- Vi har fått fint väder. - Vilket jag mottager med glädje.
- Jag har hört att kriget går bra. - Med hjälp av Guds hand.
Vi har besegrat fler rebeller.
De hade ett fäste i Blue Hills. Vi avslöjade dem.
En välsignelse.
Några konstnärliga, tack. Precis.
Offred. Vi måste gå.
Är det nåt problem?
Hej. Inför Herrens öga. Har ni sett att de har apelsiner?
Gud vare lovad. Striderna i Florida måste gå bra.
Din husmor tycker om apelsiner.
Tala om att de kommer från dig. Låt ingen Marta ta på sig äran.
Jag har ingen pollett för apelsiner.
Säg att du är Anförare Waterfords. De nämner honom i tidningen.
Jag har inte läst den, jag lovar.
Vi hämtar apelsiner innan de tar slut.
Prisad vare Hans gåva. Ta några.
Jag behöver inga apelsiner.
Jag behöver skrika.
Jag behöver ta ett maskingevär.
- Ska vi gå hem längs floden? - Det låter trevligt.
En präst. En läkare.
En homosexuell man.
Jag har nog hört det skämtet en gång.
Det här var inte slutklämmen.
De förstörde ju allting.
De fyllde luften med kemikalier, strålning och gifter!
Så Gud skapade en speciell farsot.
Ofruktbarhetens farsot.
Välkomna! Slå er ner.
När födelsetalen sjönk förvärrade de situationen.
P-piller, dagen efter-piller-
-mord på barn.
För att de skulle få ha sina orgier, sitt Tinder.
- Din tur. - Nej, tack.
- Vad menar du? - Jag måste skriva den där uppgiften.
- Till Dietrichs kurs? - Ja.
- Vad handlar den om? - Sexuella övergrepp på campus.
- För eller emot? - Följ med och bada, Moira.
Det är för kallt, älskling. Sluta.
Okej, jag kommer snart. Jag kommer.
- Vad sa hon? - "Följ med till kyrkan."
Vad heter hon? Du vet inte vad hon heter.
- Kom, Moira! - Skriv din uppgift.
Det finns en plats här.
Där.
De var smutsiga kvinnor.
De var slampor.
Men ni är speciella flickor.
Fruktsamhet är en gåva från Gud.
Han lät er förbli orörda för att tjäna ett bibliskt syfte.
Som Bilha tjänade Rakel...
...ska ni tjäna De rättrognas ledare och deras ofruktbara fruar.
Ni ska bära deras barn.
Ni är så lyckligt lottade!
- Så privilegierade. - Vad fan?
Välkomna till dårhuset.
Jag vill att ni är tysta, flickor. Som små möss.
Välkommen till Rakel och Lea-centret.
- Stå upp. - Dra åt helvete.
Saliga äro de ödmjuka, kära du.
Saliga äro de ödmjuka.
De utelämnade alltid det där om att ärva landet.
Släpp mig!
Blicken framåt! Var hör dina händer hemma?
Flickor...
Jag vet att det här måste kännas väldigt konstigt.
Men "normalt" är bara det ni är vana vid.
Det här känns inte normalt nu, men det blir det med tiden.
Det här kommer att bli normalt.
Jag försökte springa med henne.
Men hon var så tung.
- Jag försökte verkligen. - Jag vet det.
Du kommer att få tillbaka henne.
Håll dig bara lugn.
När den här galna skiten tar slut letar vi reda på henne.
Jag lovar.
- Tummar du på det? - Ja, för fan.
Okej.
Och Odette?
Hon blev gripen under en av flatutrensningarna.
Hon blev klassificerad som Okvinna och skickades till Kolonierna.
Vad gjorde de med henne, Moira?
"Om mitt högra öga förleder dig, riv ut det."
Avelsdjur. Såna behöver inga ögon.
Moira hänger inte där. Och det ger mig hopp.
Det må vara falskt hopp, men det är nåt.
- Ska vi ta den långa vägen? - Det kan jag inte.
Jag måste förbereda mig för Ceremonin.
Gud vare lovad. Då går vi raka vägen hem.
Må Gud välsigna din strävan och frambringa sitt mirakel.
Gud vare lovad.
Ett bad ska utföras innan Ceremonin.
Jag ska göra mig ren.
Tvättad och borstad som en prisbelönt gris.
I badet kommer hon till mig så tydligt.
När kommer jag till henne?
Kommer hon ihåg mig?
Snälla, Gud.
Låt henne minnas mig.
Jag vill veta vad jag har gjort för att förtjäna det här.
Pojkarna bara fortsatte komma ner i källaren.
I flera timmar, kändes det som.
Det kom två eller tre åt gången.
Jag kände de flesta från skolan.
Jag kunde inte fatta att de gjorde det.
Att det faktiskt hände.
Men det hände.
- Eller hur? - Ja.
Och vem uppmuntrade dem? Vems fel var det?
Jag vet inte.
Vems fel var det, flickor?
- Hennes fel! - Hennes fel!
Kom igen, gör det.
Och varför tillät Gud att nåt så hemskt skedde?
- Lär henne en läxa! - Lär henne en läxa!
Lär henne en läxa!
Äggen du fick tag på i dag var färska och fina.
Om de ändå kunde skynda på, vissa av oss är upptagna.
Skynda på med att vänta.
Sen igen, som vanligt.
Vad är det för fel på män?
Knackningen är obligatorisk, för i kväll är rummet hennes domän.
Kom in.
Det är en liten detalj, men i det här huset betyder sånt allt.
God kväll.
Min kära.
Nu sätter vi igång.
Ursäkta mig.
"När Rakel fann att hon inte födde barn åt Jakob..."
...blev hon avundsjuk på sin syster och sade till Jakob:
"Ge mig barn, annars vill jag dö!"
Rakel sade: Jag har ju min slavflicka.
Bilha.
Gå till henne.
Så får hon föda i mitt ställe.
Och jag får barn genom henne.
Så gav hon honom sin slavflicka Bilha.
Och Jakob låg med henne.
Försvinn.
Är du döv?
Chansen ökar om jag ligger på rygg efteråt.
Försvinn.
Månen är densamma. Det är ju alltid nåt.
Den har de inte lyckats förändra.
Jag ska tänka på månen.
Jag känner Anförarens sperma rinna ur mig.
Jag känner lukten.
Hej. Hur mår ni?
God morgon.
Hur mår ni?
Hej. God morgon.
Hur mår ni i dag? Hej.
- Hej. God morgon. - Janine?
- Vill ni ha lite kaffe? - Klä på dig, dummer.
Tant Beth är på väg. Jag vill inte ha extraböner.
Lägg dig, Alma.
- Du drömmer. Vakna. - God morgon, allihop.
Vakna. Janine.
Vakna nu. Janine! Kom.
- Hur mår ni i dag? - Du är inte där längre.
Allt det där är borta. Gå och lägg dig.
Varför slog ni mig?
Var den inte bra? Jag kan hämta en ny.
Jag heter Moira och det här är Röda centret.
- Jag känner ingen Moira! - Förstår du inte vad de gör?
De skickar dig till Kolonierna.
Du får ta hand om giftigt avfall. Din hud flagnar och du dör.
Du kommer att dö, Janine.
Jag längtar efter min mamma.
Jag längtar efter mamma. Jag vill åka hem.
Sätt på dig den här. Så där.
Nu lägger vi dig i sängen.
- Kom nu. - Håll tyst.
Om hon gör så där igen när jag inte är här ger du henne en örfil.
Okej.
Den där skiten är smittsam.
Vill du träffa din dotter igen? Då måste du vara skärpt.
Var skärpt.
Han såg mig ute i går. Men Ögonen har inte hämtat mig.
Han har inte berättat för nån. Inte än.
Varför inte?
Tre ringningar. Det blir en Räddning i dag.
- En välsignad dag. Jag är kallad. - Jag hörde det.
Så nu får jag göra mitt jobb och din inhandling.
Jag är ledsen.
- God morgon. - God morgon.
Gud vare lovad.
Anföraren vill att du köper fler apelsiner om det finns några kvar.
Med nöje. Några fler specialbeställningar?
De hade tonfisk på Bröd och fisk i går.
Den såg fin ut. Du borde köpa lite.
Apelsiner och tonfisk. Det låter delikat.
- Inför Herrens öga. - Inför Herrens öga.
Gå i frid.
- Välsignad vare frukten. - Må Herren öppna.
- Inför Herrens öga. - Inför Herrens öga.
Hej.
- Var är du placerad? - Ellis. Han får knappt upp den.
- Var är du? - Waterford.
Tjusigt värre. Jag antar att han har ett fint hus.
Har du hört nåt om nån? Jag träffade Gabby för ett tag sen.
- Hon fick missfall. - Tråkigt.
- Har du hört nåt från Moira? - Inte sen Röda centret.
Jaha. Hon är död.
- Janine? - Tystnad!
- Janine? Vem är död? - Moira.
Ja. Hon försökte rymma.
De tog henne och skickade henne till Kolonierna. Så nu är hon död.
Inta era platser. Skynda på.
Fall ner på knä.
- Så där. God morgon, flickor. - God morgon, tant Lydia.
Vi känner nog alla till de beklagliga omständigheterna-
- som har fört oss samman denna vackra morgon.
Jag är säker på att vi alla hellre skulle göra nåt annat.
Men plikten är en hård uppdragsgivare och det är i pliktens tjänst-
-vi är här i dag.
Den här mannen har blivit dömd för våldtäkt.
Som ni vet är straffet för våldtäkt döden.
Den här vidriga människan ger oss inget val.
- Har jag rätt, flickor? - Ja, tant Lydia.
- Offred. - Men det är inte det värsta.
Ni vet att jag gör allt jag kan för att skydda er.
Världen kan vara hemsk.
Men vi kan inte tänka bort hemskheterna.
Vi kan inte gömma oss från hemskheten.
Den här mannen våldtog en Tjänarinna.
Hon var gravid. Och barnet dog.
Tystnad, tack. Res på er, flickor.
Vingarna.
Kom fram och bilda en ring.
Ni känner till reglerna...
...för en medrättning.
När jag blåser i pipan väljer ni själva vad ni vill göra.
Tills jag blåser igen.
Offred... mår du bra?
Ha en trevlig dag.
Hej. Förlåt, jäkla Uber. Har du gett dem våra namn?
- Det tar 20 minuter. - Va? Vi fryser rumpan av oss.
Ska vi gå nån annanstans? Hallå. Vad är det?
Jag försöker få tag på Luke. Han är i Essex och mobiltäckningen är usel.
Okej.
- Jag tror att jag är gravid. - Vad?
Herregud, är du...? Kom hit! Herregud! Va?
Oroa dig inte. De säger ju att det svåra är att bli gravid.
Men det är inte allt de säger.
Fem kvinnor på jobbet fick missfall. Några ganska sent i graviditeten.
- Det kommer inte att hända dig. - Känner du Linda?
Hon gick hela tiden, men hennes son levde bara några dagar.
- Det kommer inte att hända. - Men det vet du inte, Moira.
Det vet du inte. Det kan hända.
Om det gör det...
Du har en bra man och du har mig.
Vad som än händer så finns jag här.
Du och jag, som alltid.
Jag beklagar det som hände din vän. Moira?
Kände du henne från Röda centret?
- Och innan det. - Har "innan det" funnits?
Förr var det här en glassbar.
De hade fantastisk salt kola.
Den var bättre än sex.
Typ... bra sex.
Jag trodde att du var en rättrogen.
Det var du med. Så jäkla skenhelig.
Det är de bra på. De får oss att misstro varandra.
- Ögon. - Kom, fortsätt gå.
Hur gammal är din dotter?
Åtta år.
Hon skulle vara åtta år.
Min fru och jag hade en son. Oliver.
Han blir snart fem.
De hade kanadensiska pass. Jag blev gripen på flygplatsen.
Vi försökte ta oss över i Maine. Med min man.
Vi delade på oss.
De sköt honom.
De tillät inte att nån av oss kom undan.
Inte om man hade en röd märkning.
Här ska du av, som man sa förr.
Det var trevligt att äntligen få träffa dig.
Detsamma.
Det finns ett Öga i ditt hus.
Var försiktig.
Välsignad vare frukten.
Är båda röda? Utmärkt. Tack.
- Perfekt. - Bra gjort.
Är ni klara? Kom, då.
- Mina herrar. - Vi fortsätter på mitt kontor.
Ingen rast, ingen ro. Vi kommer ut till middagen.
Gå tillbaka till ditt rum.
Nån iakttar oss.
Här är det alltid nån som iakttar oss.
Inget får förändras. Allt måste se likadant ut.
För jag tänker överleva för hennes skull.
Hon heter Hannah. Min man hette Luke.
Jag heter June.
Text: Pernilla Hallgren www.sdimedia.com