- Detta har hänt... - Du har inte bett om dina bindor än.
Fred och jag försökte så länge. Det var svårt att ha förtröstan.
Men nu är du här, du är mitt mirakel.
Jag reser bort nästa vecken, men sen får vi spela igen.
- Jag ska titta i min almanacka. - Försök pressa in mig.
- Det här är ett statligt ärende. - Hon är gravid!
- Jag undrar bara hur du mår. - Jag mår bra.
Jag borde bara ha kört iväg med dig.
Jag är inte gravid, mrs Waterford. Jag har fått min mens.
Du stannar här och lämnar inte det här rummet.
Förstår du det?! Det här kan bli mycket värre för dig.
Luke sa att hon missade det. Han sa att vi borde väcka henne.
Hennes lilla hand var kladdig från sockervadden.
Jag får inte göra så här. Det är farligt.
Om jag låter mig själv falla in för långt tar jag mig aldrig ut igen.
Jag har blivit förvisad till mitt rum. I tretton dagar hittills.
Dörren är olåst. Den går inte ens att stänga helt.
En påminnelse om vem som bestämmer här.
Det finns saker att upptäcka i det här rummet.
Jag är som en upptäcktsresande, nån som reser till oupptäckta länder.
Det är bättre än en galning som har förlorat sig i sina minnen.
Ord.
Jag tror att det är latin.
Nån skrev dem härinne där ingen någonsin skulle se dem.
Var det Offred? Hon som var här före mig?
Det är ett meddelande. Till mig.
Hej på dig.
Jag tog den från toaletten. Den är redan ganska vass.
- Bra. - Vad?
- Vi blir snart utplacerade. - Du låter som Tant Klamydia.
- Vi kommer härifrån. - "Utplacerad" kan vara värre.
Det låter som påtvingad surrogatgraviditet.
Enligt Alma, men hon är en dramaqueen. Vi vet inget än.
Jag kan gissa. Vi får en pipett full med gubbsats i fittan-
- så att vi kan föda ett barn åt fäderneslandet. Underbart.
- Vad gör du? - Man stavar väl Tant Lydia med Y?
- Gör inte så. - Jag gillar att läsa när jag skiter.
Om de kommer på dig förlorar du en hand. Det är inte värt det.
Jo, det är det.
Och när vi kommer härifrån-
- kommer nån annan in och läser det. Och förstår att hon inte är ensam.
- Moira! Det är dags! - Ett ögonblick, Tant Elizabeth.
Jag har bara mitt månatliga elände.
Sätt fart!
Hej då.
Man måste vara modig för att göra det här.
Så tack, vad det än betyder.
- Du är uppe tidigt. - Jobb.
Är det FN?
De måste häva embargot om inte euron ska kollapsa.
En Tant flydde från Needhams röda center i går.
- Ögonen tar henne. - Hon tog sig över gränsen.
Och pratade med Toronto Star. Artikeln är publicerad.
- Vad står det? - Lögner och överdrifter.
- Allt framställs så illa som möjligt. - Jag förväntade mig mer av en Tant.
Jag är väl bara naiv.
Be Fortenberry skicka ett svar.
Det viktiga är att inte misskreditera det hon sa utan henne.
Du behöver inte bry dig om det här. Duktiga män jobbar på det.
Gud vare lovad.
- God morgon, Rita. - Anföraren. Ma'am.
Vad är det för fel på dig? Du skrämde skiten ur mig.
Förlåt mig.
Vad gjorde du därinne?
Jag... Jag skulle...
Jag skulle klä på mig.
Jag tror att... Jag kände mig yr.
Jag svimmade nog.
- Är du sjuk? - Nej, jag mår bra.
Jag vill inte oroa nån.
Okej.
Vad har hon gjort nu?
Hon låg på golvet. Hon sa att hon svimmade.
- Svimmade hon? - Nej, hon sa det.
Hon låg på golvet.
- Ska jag boka en tid hos läkaren? - Nej, det är ingen fara.
Ja, ma'am.
Vi har ju Ceremonin i kväll.
- Boka en tid. - Ja, ma'am.
Plikten kallar.
Läkarmottagningen ligger på andra sidan staden.
Det tar en timme åt varje håll om jag går långsamt.
En timme utomhus, med regn-
-och blommor och frisk jävla luft.
- Stämmer det att du är sjuk? - Jag svimmade, mrs Waterford.
- Bilen står utanför. - Nej, jag kan...
- Du kan vad? - Jag kan gå, det är inte långt.
Var inte dum, du är sjuk.
Kom nu.
Då så, flickor. Lugna ner er.
Lite högre upp, Janine.
Det där är bättre.
Ni ska snart lämna oss och flytta till nya hem och nya familjer.
De bedömer er inte utifrån utseende, kläder eller smarthet.
Ta ut händerna ur munnen!
De kommer att älska er för den välsignelse bara ni kan ge.
Övar vi för att föda barn?
Helen! Vi räcker upp handen.
Ställningarna liknar dem vi intar när vi föder barn.
Men i dag ska vi öva på Ceremonin.
Ceremonin är en helig ritual.
En underbar ritual.
En gång i månaden, på fertila dagar-
- ska Tjänarinnan ligga mellan Anförarens frus ben.
Ni två blir ett.
En blomma som väntar på att bli pollinerad.
- Vi är blommor. - Lägg dig ner.
Vad? Det är trevligt.
Den bakre flickan håller i den främre flickans handleder.
Moira?
Menar ni att vi ska ha samlag med männen...
...mellan fruarnas ben?
När Rakel fann att hon inte födde barn åt Jakob sade hon till Jakob:
"Ge mig barn, annars vill jag dö!"
Rakel sade: "Jag har ju min slavflicka Bilha. Gå till henne."
"Så får hon föda i mitt ställe."
"Och jag får barn genom henne."
Det är Herrens ord. Och vi ska lyda.
Inte era positioner igen, flickor.
Det här är sjukt.
Waterford?
Waterford.
Du vet vad du ska göra. Läkaren kommer snart.
Det spöregnar ute. Det är bra för mina tomater.
Jag odlar arvesorter i år. Mest Yellow Valencia.
- Du har tydligen svimmat. - Ja.
Blodtrycket är bra. Har du några andra symptom?
Yrsel, magsmärtor, dubbelseende?
- Nej. - Bra.
Enligt journalen är det Ceremonikväll i kväll.
Det är inte ovanligt att svimma då.
Hur är det hos paret Waterford? Behandlar de dig väl?
Ja, de behandlar mig mycket bra.
Du kan prata med mig.
Jag kan inte påverka din situation, men jag är bra på att lyssna.
Då så. Eftersom du är här tar jag en snabbtitt-
- och ser till att allt ser bra ut inför kvällen.
Det här kan kännas lite kallt.
Slappna av.
Du är mogen, precis som planerat.
Det spelar ingen roll eftersom Waterford troligtvis är steril.
Steril. Det är ett förbjudet ord.
Sterila män finns inte längre.
Det finns bara kvinnor som är fruktbara och ofruktbara.
Jag kan hjälpa dig.
Det kan vara din enda räddning.
Om Waterford inte kan göra dig gravid blir det ditt fel.
Det tar bara några minuter.
Jag kan inte. Det är för farligt.
Tack.
Duktig flicka. Mamma älskar dig.
Mamma älskar dig.
Jävla skit. Helvete!
Jävla skit! Helvetes jävla skit!
Vi är hemma.
Jag är ledsen för att det här händer dig.
- Jag önskar... - Vad önskar du?
Vad önskar du?
- Är du döende? - Uttorkad.
Du måste ta hand om dig bättre.
- Är allt i gott skick inför kvällen? - Ja.
Kollade han det?
- Ja, han kollade det. - Bra.
Mrs Waterford, jag vet att jag svek er.
Jag svek både er och mig själv.
Jag gör mitt bästa för att det inte ska hända igen.
Jag har lärt mig läxan. Förlåt mig.
Snälla ni, släpp ut mig.
Snälla ni.
Gå tillbaka till ditt rum.
Hur överlevde du henne?
Snälla, prata med mig.
Saliga de som är fattiga i anden, dem tillhör himmelriket.
Tant Elizabeth? En av toaletterna svämmar över igen.
Kära nån.
Inte ett ljud. Såg nån dig?
Ett ljud och jag sticker den här i din hals.
Du vet att jag gör det.
Härborta. Härborta!
- Gör mig inte illa. - Håll tyst. Av med kläderna.
Skynda dig! Skynda på!
Gör det. Fortare!
Sätt dig här. Armarna runt röret.
Armarna runt röret!
- Det här var inte din idé. - Håll käften.
- Går det bra? - Ja.
Vad? Det är ju öga för öga, eller hur?
Jag kan stoppa ner den här i din hals och skära av din tunga.
Moira! Kom, nu sticker vi.
Kom ihåg att jag inte gjorde det. Om vi hamnar där.
Hjälp mig! Hjälp!
- Helvete. - Se bara undergiven ut.
- Vart ska ni med Tjänarinnan? - Öppna grinden.
Ja, ma'am.
- Välsignad vare frukten. - Han får inte komma in än.
Först kommer tjänstefolket, sen frun, sen Anföraren.
Och han knackar. Han måste knacka.
Han får inte vara härinne.
Förlåt, skrämde jag dig?
Jag ville bara hälsa. Vi har inte setts på ett tag.
- Hej. - Hej.
Jag tänkte...
...att vi kanske kan spela igen i kväll.
Alfapet.
Klockan nio på mitt kontor?
Vad säger du?
Du är visst tidig i dag.
- Välsignad vare frukten. - Må Herren öppna.
När Rakel fann att hon inte födde barn åt Jakob-
- blev hon avundsjuk på sin syster och sade till Jakob:
"Ge mig barn, annars vill jag dö!"
Fred.
- Vad gör du? - Låt mig hjälpa dig.
Är det här skönt?
Låt bli.
Gå tillbaka till ditt rum.
De kommer att skylla på mig. Jag är inte utan skuld.
Han försökte prata med mig innan Ceremonin.
Han försökte få kontakt. Det är vad han behöver.
Man kan blöta kanten på ett glas och föra ett finger längs kanten-
-och få fram ett ljud.
Så känner jag mig, som ljudet av glas.
Jag känner mig som orden "gå i kras".
Vi måste ta oss till stan. Kollektivet har några gömställen.
Var är vi?
De flyttade oss nog inte långt, de flesta är från stan.
- Var är vi? - Kom nu.
Avvakta, nummer två.
På vilken sida går tåget till Boston?
- Vi får inte hoppa på fel tåg. - Jag frågar nån.
Lugn, jag är en Tant. Jag skrämmer skiten ur dem.
- Välsignad vare frukten. - Inför Herrens öga.
- Vilket tåg går till Boston? - Det är det där spåret.
Det här spåret?
En välsignad dag, fröken. Behöver ni hjälp?
Ja, tack. Vet ni vilket tåg som går till Boston?
Det kommer in nu. Visst är det svårt utan skyltar?
Det kommer nog nya snart, tror jag.
Var är er partner? Ni får inte vara ute ensam.
Kan jag få se er legitimation?
Var är ni placerad?
Du skulle inte acceptera det här, Moira.
Du skulle inte låta dem stänga in dig i två veckor.
Du skulle hitta en utväg. Du skulle fly.
Res dig upp. Res dig upp, din galna jävel.
- Hur var resan? - Stressig.
Jag var i Mexiko för att koordinera en handelsdelegation.
Många jobbiga personligheter.
Jag kanske borde låta er vinna igen.
Det är snällt av dig, men jag föredrar en rättvis kamp.
- Tjugosex. - Det där är nog ålderdomligt.
- Vill ni utmana mig? - Ja.
Ge mig ordboken. Undre hyllan.
- Har ni studerat latin? - Ja.
Mina föräldrar trodde att det skulle hjälpa mig med högskoleprovet.
Här har vi det. "Sylf: en smal och behagfull flicka." Du hade rätt.
Har min föregångare varit här?
Latinkunnare och ordbildare.
Är jag inte den första han har bjudit hit?
Vad hände? Sa hon fel saker?
Förargade hon honom, det här husets gudomliga kejsare?
Och vad fick hon betala för sin förmätenhet?
Förlåt mig. Snälla. Snälla, förlåt mig.
Snälla.
Förlåt.
Det som smärtar mest är inte själva sveket.
Vet du som är värst?
Det mest smärtsamma med den här vidriga händelsen är otacksamheten.
Förstår du inte vilken möjlighet du har fått?
Du var en äktenskapsbrytare, en värdelös slampa!
Men Gud gjorde dig användbar.
- Så var är tacksamheten? - Förlåt, förlåt.
Tyst, jag vet. Gud kommer att ge dig sin förlåtelse.
Men handlingar får konsekvenser.
Höns kommer alltid hem för att sova.
Tant Elizabeth.
Nej, snälla. Snälla. Förlåt. Snälla.
- Ta av strumporna. - Nej!
Gå och lägg er igen!
- Du lät mig vinna. - Kanske det.
Vad sägs om en ny omgång i morgon efter Ceremonin?
- Kan ni göra mig en tjänst? - Visst, om det är rimligt.
Jag undrar om ni kan översätta en sak åt mig.
Jag tror att det är latin.
Nolite te bastardes carborundorum.
Var har du hört det?
- Betyder det nåt? - Inte direkt.
- Det är ett skämt. - Jaså? Hur är det ett skämt?
Det är bara kul om man kan latin.
Det är nog bara kul om man är en tolvårig pojke som läser latin.
Det går inte riktigt att översätta.
Det betyder ungefär...
"Låt inte skitstövlarna krossa dig."
Tack.
Var har du hört det?
Från en vän.
Kände du henne?
Vad hände med henne?
Hon är död.
Vad hände med henne?
Hon begick självmord. Hängde sig i taket.
Jag vet inte.
Jag antar att hon tyckte att hennes liv var outhärdligt.
Och ni vill...
Ni vill att mitt liv ska vara uthärdligt.
Jag skulle föredra det.
Det har varit så jobbigt-
- att vara ensam i det där rummet hela tiden.
Jag vet att mrs Waterford försöker lära mig en läxa.
Jag vet att hon har rätt. Jag har så många fel.
Men det har gått så lång tid.
Jag börjar ge upp.
Jag vill inte ge upp.
Som min vän.
Det skulle vara en tragedi.
Det fanns en Offred före mig. Hon hjälpte mig att finna min utväg.
Hon är död. Hon lever.
Hon är jag.
Vi är Tjänarinnor.
Nolite te bastardes carborundorum, brudar.
Text: Pernilla Hallgren www.sdimedia.com