Tidligere...
- Hvordan var turen? - Jeg ledet en delegasjon til Mexico.
- Er noe galt? - Ikke bry deg om dette.
Vi ordner det.
- Ikke rør meg sånn foran henne. - Du klaget da ikke.
Du er snart ferdig her. Vi kan prøve noe annet.
Jeg kunne ikke si nei til Mrs. Waterford.
Alt skulle bli bedre.
Nå kan dere oppfylle deres biologiske skjebner.
- Biologiske skjebner? Barn.
- Hva annet lever man for? - Kjærlighet.
Én gang. Nei, to ganger for ham.
To ganger for min del. Nesten tre. Det var nære.
Men det kan aldri skje igjen.
Beklager, Nick.
Skinnende rent, jenter!
Han elsker oss for arbeidet vårt!
- Hvorfor gjør vi dette? - Det er gøy.
Det er som å male.
De vil at alt skal være perfekt.
De får besøk av utlendinger.
Turister? Det er sykt.
Nei, statsansatte. Diplomater. De kommer til dere i kveld.
- Hvordan vet du det? - Kommandanten min.
Liten pikk, stor i kjeften.
Det er rart uten de døde kroppene.
Ja.
Man blir vant til hvordan ting skal være.
- Fort deg. - Jeg kommer straks.
- Jeg la fram rene klær. - Takk.
Mrs. Waterford vil treffe deg etterpå.
- På rommet hennes. - Supert.
Jeg ber for deg.
Mrs. Waterford?
- Har du ordnet deg? - Ja, Mrs. Waterford.
Vi får viktige gjester, en handelsdelegasjon fra Mexico.
Kommandanten har jobbet hardt. Vi må gjøre godt inntrykk.
Jeg ville ta en titt på deg.
Snu deg.
Det er fint. Takk.
Rød er fargen for meg.
Så heldig.
Gjestene kan spørre om livene våre.
Om du blir tilsnakket, må du svare klokt.
Jeg vil prøve på det, Mrs. Waterford.
Du må ikke skuffe meg.
- Forstått? - Ja, Mrs. Waterford.
Gå nå.
- Dette er en bra dag. - Jeg gikk så tidlig jeg kunne.
Bra, jeg har et telefonmøte klokka fire.
Vent, jeg er ikke noe leketøy.
- Du må forføre meg. - La oss be.
Kanskje med blomster. Et dikt, det må ikke være på rim.
Da lot Herren en dyp søvn komme over Adam.
Han tok et ribbein og fylte igjen med kjøtt.
Fint skjørt.
Av ribbeinet Herren Gud hadde tatt, bygde han en kvinne.
Nå er det bein av mine bein. Hun skal kalles kvinne.
Derfor skal mannen... holde fast ved sin kvinne.
Begge var nakne, mannen og kvinnen, og de skammet seg ikke.
Må Gud velsigne denne foreningen og gjøre den fruktbar.
Amen.
De har passert vaktene og kommer snart.
Du er veldig kjekk i kveld.
Takk.
De har spist middag hos en mektig kommandant.
De får være nervøse.
- Velsignet være frukten. - Må Herren åpne den.
Hvordan går det med deg?
- Du er fin. - Takk.
- Jeg tok den på for deg. - Ikke ta på deg noe for meg.
Nick? Før henne hit.
Viseambassadør Castillo...
...dette er vår tjenerinne, Offred.
Må Herren åpne den.
Nei, Mrs. Castillo er ambassadør.
Mr. Flores er assistenten.
- Unnskyld. - Du trenger ikke å beklage.
- Det er en glede å treffe deg. - Må Herren åpne den.
Vi har hørt om tjenerinnene, -
- men det er vanskelig å vite hva som stemmer.
Derfor er det flott at landene har innledet samtaler.
Hva het du tidligere, Offred?
Jeg bruker ikke det.
Tjenerinnene tar farsnavnet, etter husets herre.
Ofwarren, Offred og så videre.
Et tegn på deres hellige stilling.
Ja, jeg vil vite mer om din hellige stilling.
Valgte du å bli tjenerinne?
Ja.
Du ofrer utrolig mye.
Tjenerinnene får barn for landet.
Offred vet at vi er takknemlige for at hun valgte dette.
- Kom inn. - Sir.
Beklager forstyrrelsen, men forretten er klar.
Takk, kjære.
Skal vi gå? Dere får gå først.
Hyggelig å treffe deg, Offred.
- Velsignet være frukten. - Under Hans øye.
Takk for at du delte dette.
Ingen årsak.
Om jeg får spørre...
...jeg beklager om det er privat, men du valgte et vanskelig liv.
Er du lykkelig?
Ja, jeg har funnet lykken.
Det var godt, Offred.
Ambassadør.
Det er en ære å ha dere her. Por favor.
- Det virker utsøkt. - Gracias.
- Vi driver økologisk. - Imponerende.
Hvordan er avlingene hos dere?
Vi har våre utfordringer.
Plantene har ikke tilpasset seg til det nye været.
Våre frukthager i Florida går bra.
Rita, kan du se etter appelsiner?
- Vi har nok det, sir. - Flott.
Jeg håper at vi kan dele flere ressurser.
Herren har velsignet det nye landet vårt.
Jeg undrer...
Hva synes den tyste forsamlingen om Gilead?
Det er vidunderlig.
Mrs. Waterford?
Jeg er velsignet med en mann og et hjem.
Vi ledes av tradisjonelle verdier, -
-også i handelen.
"En kvinnes ydmykhet må ikke forveksles med svakhet."
- Snedig. - Ja.
Det er fra En kvinnes plass.
Min kones bok.
Jeg leste den på flyet.
Den argumenterer for "feminisme i hjemmet".
Takk. Det var hyggelig.
Jeg hørte deg tale lidenskapelig på et møte før krigen.
Kvinnene forlot sine familier, og tiden løp fra oss.
Du ble pågrepet for å starte opptøyer.
Jeg kunne være oppfarende tidligere.
Kunne du forestille deg et slikt samfunn da?
Et samfunn som har redusert karbonutslippet med 78 %?
Et samfunn der kvinner ikke får lest boken din.
Eller noe annet.
Nei, jeg kunne ikke det.
Gud ber om oppofring, Mrs. Castillo. Det har Han alltid gjort.
Men Gud velsigner oss.
Jeg kan med trygghet si-
- at Gilead har blitt velsignet på mange områder.
Amen.
Skal vi spise?
Vi burde ikke ha tatt med konene.
Noe annet hadde virket rart.
Om vi ikke får økt handelen, vil valutaen vår stupe.
Tenk over det.
Å snakke om pågripelsene dine hjelper ikke.
Dere møtes i morgen før mottakelsen.
- Bortkastet tid. - Jeg synes ikke det.
- Vi må se på detaljene. - Du gjør nok alt perfekt.
- Hei. - Hei.
- Du virker trøtt. - Møtene pågikk til 03.00.
Colby og Harris tok toget. De blir forfulgt.
- Av FBI? - Antakelig.
Hele komiteen var der. Hva skjedde?
Ingenting. De prater bare.
Jeg vet ikke om de får dette gjort.
Hei... Kom hit.
- Nå går vi ut. - Nei.
- Jeg vil bare legge meg. - Det var ikke et spørsmål.
Takk.
- Takk. - Er denne stor nok?
Filmpopkorn løser alle problemer.
- La du fram forslagene dine? - Ja, men det hjalp ikke.
D6 og D7.
Hva med deg? Vi har knapt fått snakket sammen.
- Har du levert artikkelen? - Ikke ennå.
Men jeg tenkte på noe...
Fertilitet som en nasjonal ressurs, fødsler som et moralsk ansvar.
Det er en interessant idé til en ny bok.
Jeg trodde ikke at jeg ville skrive en bok til.
Du burde gjøre det. Det er en god idé.
- Ok. - Ta denne.
Hva?
Det skjer. De utsteder ordrene.
Som vi foreslo. Tre ulike angrep.
- Når da? - Om tre uker.
Først Kongressen, så Det hvite hus og Høyesterett.
Lovet være.
- Nå blir det forandringer. - Ja.
Men det vil medføre lidelser.
Det er store lidelser nå.
Vi redder dem. Vi gjør Guds arbeid.
- Hei. - Hei.
Han vil treffe deg på kontoret.
Greit.
Det gjør det bare verre.
Så du hvordan hun kikket på oss? Som vi var raringer.
De får ikke dømme oss. Folket deres er underernært.
De har hatt fire valg på tre år.
Gjør de noe for å redde planeten?
Ser de ikke hva vi får til her?
Kjeder du deg?
Nei, jeg beklager.
Det er et privilegium å være her.
Jeg vet det.
Nå må du gå.
Unnskyld.
Får jeg...?
Får jeg bli hos deg?
Vær så snill?
Vil du bli her?
Kom...
...hit.
Kyss meg.
Ikke sånn.
Gjør det skikkelig.
Søte deg.
Det er en viktig dag i morgen. Legg deg nå.
Ok, jenter. Vel der inne...
...så får dere ikke virre rundt.
- Dere skal bli ved bordet. - Har vi egne bord?
Dere er gjester som alle andre.
Men dere må ikke finne på noe tull.
Dere er vakre, jenter.
Still dem opp på rekke.
Nå, forstanderinne.
Ok, jenter. Still dere på rekke.
Gjør det pent.
Veldig fint. Flott.
Fjern de som er skadet.
Mrs. Waterford, ma’am...
De må utstå straff for et større formål.
- Så de fortjener også å hedres. - Vi gjør det.
Men man legger ikke eplene med merker øverst i kurven.
- Nei. - Dere må være diskré.
Ok. Kom fram...
...Oflyle, Ofthomas, Ofjohn, Oftim.
Ofwarren, du også.
- Før dem til bilen. - Nei, jeg vil delta på festen.
- Ofwarren. - Nei!
Slipp meg!
- Janine... - Jeg vil bare gå på festen.
- Ofwarren. - Jeg har ikke gjort noe galt.
- Det er urettferdig. - Du har rett.
Men noen ganger gjør vi det som er til alles beste, -
-ikke det som er rettferdig.
Bli med forstanderinne Dylan.
Jeg skal ta med dessert til deg.
- Lover du det? - Kors på halsen.
Ti kniver i hjertet?
Ti kniver i hjertet.
To rekker, jenter! Oppfør dere!
Lovet være. Dette er en drøm.
Jeg har vært i en bat mitzvah her.
Du får ikke tale.
Jeg beklager.
Sånn er det.
- Takk for at du prøvde. - Jeg gir ikke opp.
Du burde delta i beslutningstakningen.
Vi må samarbeide, ikke krangle.
Vi ses hjemme.
Nå tar vi sikkerhetsspørsmål.
- Ble hun sint? - Frustrert.
Hun har vært involvert hele veien.
Det er vår feil.
De fikk tatt seg vann over hodet.
De fokuserer sånn på utdanning og karriere-
-at de glemmer sin egentlige oppgave.
Det skal ikke skje igjen.
Hvor er de? De skulle ha satt seg før ambassadøren kom.
Rolig. Selv de rettskafne trenger litt show.
God kveld, alle sammen.
Jeg vil ønske gjestene velkommen.
I kveld feirer vi Gilead og det vi har oppnådd.
Vi har gjort mye for å forbedre miljøet...
...og vi har gjeninnført et moralsk levesett.
Vi er stolte over hva vi etterlater til fremtidige generasjoner.
Men dette betyr ingenting-
- om vi ikke kan løse vårt største problem.
Vi har endelig kommet i gang med det, -
- takket være Guds velsignelse og disse jentenes hengivenhet.
Reis dere opp.
Dere hedres for innsatsen.
Vi har en overraskelse til gjestene.
Dette er Gileads barn.
De ble båret fram av tjenerinnene.
Vi går til hovedbordet.
Waterford sikrer seg handelsavtalen.
Hva snakket de om i går?
Jeg vet ikke.
Fikk du ikke med deg noe? Planer? Datoer?
- Hvorfor spør du? - Hva hørte du?
Betyr det noe at vi bytter til oss appelsiner fra Mexico?
Tror du at de vil ha appelsiner? Ikke vær dum.
Gilead har bare én ting som noen andre vil ha.
De rødmerkede.
Hva?
De vil bytte til seg slike som oss, tjenerinner.
Denne kan kastes. Ta det hit.
Sett det ved skapet.
Disse kan også kastes. Takk.
- Hva synes du? Passer den? - Du virker meget viktig.
- Skal du reise inn? - Ledelsen møtes klokka 10.
Du burde bli med.
Hva skal du gjøre i dag?
Jeg skal gjøre dette til et hjem.
EN KVINNES PLASS
Søvnig?
Heller det motsatte.
Jeg tror ikke at jeg får sove.
Jeg er glad det gikk bra. Gratulerer.
Like så.
Du burde spørre kommandantene om hva du bør gjøre videre.
Nei, det kan vente.
Tidspunktet for innføringen er det viktigste.
Du er en utrolig kvinne.
Jeg hadde glemt det.
Vi burde...
Vi burde gi oss.
Hei.
Hva er det som foregår?
Jeg burde ha sagt noe.
Jeg burde ha fortalt henne hva de gjør mot oss.
- Men kommandantene var der. - Nei, jeg burde ha...
Jeg sa at jeg var lykkelig.
Hadde du noe valg?
- Jeg kan ikke være her. - Sett deg ned. Snakk til meg.
Jeg kan ikke det. Om de finner oss...
Finner de oss her, blir jeg sendt til koloniene.
- Du er trygg som er et Øye. - Det stemmer ikke.
Dra til helvete, Nick!
De voldtar ikke deg.
Han kommer ikke hit hver måned, -
- leser bibelvers og kjører pikken i deg.
Jeg sa at jeg var lykkelig!
- Offred. - Ikke kall meg det!
Jeg heter ikke det.
Vil du ha litt vann?
Det er June.
Navnet mitt er June.
Hyggelig å treffe deg, June.
Jeg gir kommandanten beskjed.
Takk. Ingen hast, vi er tidlig ute.
- God morgen. - Velsignet være frukten.
- Skal du gå tur? - Ja.
- Min partner skal slippe å vente. - Selvsagt.
Jeg har en gave til deg...
...som takk for åpenheten.
Det var uvurderlig.
Meksikansk sjokolade, fra hjembyen min.
Takk for at du ga meg et innblikk i din verden.
Under Hans øye.
Du forstår ikke.
Jeg løy til deg.
Dette er...
...et fryktelig sted.
- Offred? - Vi blir holdt fanget.
Rømmer vi, prøver de å drepe oss.
Eller enda verre...
...de slår oss.
De bruker glødende jern så vi skal føye oss.
Om de ser at vi leser, så kapper de av en finger.
Ved den andre overtredelsen tar de hele hånden.
De river ut øynene våre.
Lemlestingen av oss...
...er verre enn du kan forestille deg.
De voldtar meg. Hver måned.
Når jeg kan være fruktbar.
Jeg er lei for det.
Jeg valgte ikke dette livet.
De tok meg da jeg prøvde å stikke av.
De tok datteren min.
Du må ikke være lei for det.
Ok?
Ikke vær lei deg.
Du må gjøre noe med dette.
Jeg... kan ikke hjelpe deg.
Hva gir du i bytte for oss?
Hva da?
Litt helvetes sjokolade?
Vi er mennesker.
Hvordan kan du gjøre dette?
Hvordan kan du gjøre det?
Jeg kommer fra Xipica, miss Offred.
En fin by, på størrelse med Boston.
Man har ikke fått barn i Xipica på seks år.
Landet mitt går under.
Landet mitt har allerede gått bort.
Hei, ambassadør.
Går det bra her?
Jeg hadde en avskjedsgave til Offred.
Jeg har en til Mrs. Waterford også.
Så sjenerøst. Denne veien.
- Offred? - Jeg må gå.
Jeg kan hjelpe deg.
Jeg vet ikke hvor datteren din er, -
- men jeg kan formidle en beskjed til mannen din.
Mannen min er død.
Lucas Bankole, født 29. april 1980, i Nyack, -
-i det som var delstaten New York.
- Han lever. - Nei.
Jeg hørte skuddene.
Vi må skynde oss.
Vær så snill.
June. Du må skrive noe.
Jeg skal få gitt ham beskjeden.
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com