- Detta har hänt... - Att vara här är ett privilegium.
Förlåt. Får jag stanna här med er? Snälla?
Vill du stanna? Kyss mig som att du menar det.
Jag kan inte stanna här.
Om de hittar oss skickar de mig till Kolonierna. Du är oantastlig.
- Offred... - Kalla mig inte det! Jag heter June.
- Känner du en June Osborn? - Ja, min fru.
- Det här är till dig. - Jag älskar dig så mycket.
Luke lever.
Jag sträcker ut armarna mot honom, men han glider undan.
Som ett spöke i gryningen.
Och jag blir kvar här.
Jag önskar att den här historien var annorlunda.
Jag önskar att jag framstod i bättre dager.
I en annan historia-
- kanske jag inte skulle vara en sån jävla vekling.
Jag har gått tillbaka till Nick. Om och om, på egen hand.
Jag vill memorera honom så att jag kan leva på bilden senare.
Jag borde ha gjort det med Luke, för han bleknar.
Dag för dag och natt för natt försvinner han bort.
Och jag tappar tron allt mer.
Jag skulle kunna säga att det här var ett uppror-
- ett hån mot patriarkatet, men det är ursäkter.
Jag är här för att det känns bra och för att jag inte vill vara ensam.
June.
Du var hos återförsäljaren i... en månad?
Jag bad om en gentjänst för att få in dig.
- Det passade inte mig. - Det är mycket som inte passar dig.
Två månader på Walmart, tre veckor på bygge... Hur ser det ut?
Som att jag inte kan behålla ett jobb?
Okej... Jag vet inte om jag kan hjälpa dig mer.
- Ekonomin, du vet. - Kom igen, vi väntar.
Jag tar vad som helst. Detaljhandeln, då? Ann Arbor?
Du hörde vad han sa. Det är dags att ge upp.
- Dra åt helvete! - Sluta, killar. Sluta!
- Killar. - Nu räcker det!
Du ska ut!
Herregud. Fan.
Lugn. Gick det bra?
- Tänker du stämma mig? - Nej.
Jag bjuder på en kopp kaffe.
Vad hände när stålverket stängde?
Pappa blev deltidspensionär, jag letade jobb.
Joshua gav upp. Han är min bror.
Vad gjorde han?
Han bluffade till sig lite bidrag och gjorde sin hobby till ett jobb.
Han börjar dagen med kaffe och whisky.
Sysslolösa händer är djävulens verkstad, som det står i skriften.
Det står inte så i Bibeln.
Nej. Men det står nåt om att lathet gör huset otätt.
Det stämmer. Han försvinner ofta.
- Ibland är han borta i veckor. - Det låter jobbigt.
Du är snäll som hjälper honom, Nick.
Det är svårt att jobba på schema när man tar hand om familjen.
Alla har sina problem.
Vad tänker du göra nu?
Jag hittar nog nåt.
Det är svårt att lyckas när samhället bara tänker på vinst och nöjen.
Inte konstigt att Gud har vänt oss ryggen.
Eller att det inte finns några barn.
Han vill inte att de ska växa upp i den här skräpvärlden.
Vem kan klandra honom?
- Vi kan inte göra nåt åt det. - Där har du fel.
Det finns en grupp som vill ställa allt till rätta och rensa upp.
Vi har filialer i 30 delstater. Jag leder en av dem.
Vi heter Jakobs söner.
Följ med på ett möte. Du kommer nog att gilla det.
Det kanske finns ett jobb till dig där.
Du är inte ensam, Nick.
Hej. Hur mår min lilla skönhet i kväll?
Bra, tack.
Vill du gör nåt spännande?
Jag tänkte att vi kunde göra nåt annorlunda i kväll.
- Monopol? - Gissa inte.
Först måste vi göra nåt åt de där benen.
En gång i månaden väntar Rita utanför när jag rakar benen.
Vi får inte ha rakhyvlar längre än nödvändigt, av uppenbara skäl.
Det måste vara ett speciellt tillfälle.
Sitt still.
Visst känns det bra?
Ja.
Han är bra på det här. Han har gjort det förut.
Du behöver den här också.
Minns du hur man gör?
Det märker vi snart.
Vackert.
Vad är det där?
Jag hoppas att allt passar. Jag fick gissa på din storlek.
Du ser fantastisk ut.
Det är bara en... sak.
Varför gör vi allt det här?
I kväll bjuder jag ut dig.
Ska vi gå?
- Har du hennes pass också? - Ja, sir.
Mrs Waterford besöker sin mor och kommer hem först i morgon.
Vart ska vi?
Du vill väl inte att jag ska förstöra överraskningen?
Där ser du förbättringarna som vi har gjort.
Vi har rivit hyreshusen och anlagt en park.
- Elnätet drivs av solenergi. - Fantastiskt.
- Vi närmar oss vägspärren, sir. - Dra upp luvan, mrs Waterford.
Det är ingen fara, du är ju med mig.
Stanna.
Legitimation.
- God kväll. - God kväll. Anförare Waterford.
Mrs Waterford. Ha en trevlig kväll, sir.
Klart, släpp igenom dem.
Du är så tyst. Har du inte trevligt?
Det är så vackert på kvällen. Jag får aldrig se staden så här.
Men i kväll är du inte du.
Vi är nästan framme vid floden, sir.
Nu måste jag be dig att gömma dig.
Inte ens fruar får följa med genom den här porten.
Inga kvinnor är tillåtna.
Vi måste åka över Charles River till Boston. Det som var Boston.
Fritt fram, sir.
- Inför Herrens öga. - Inför Herrens öga.
Jag har inte varit så långt bort sen innan Röda centret.
Fritt fram.
Var det skrämmande?
Men även lite spännande, eller hur?
Mycket mer spänning väntar.
Jag längtar.
Vi måste behandla flickorna med respekt, gudfruktigt.
- Trots besudlingen från deras liv. - Slappna av, Pryce.
Inget spel. Mänskligheten är hotad och vi behöver effektivitet.
- Så vad föreslår du? - Det är enkelt.
Alla fertila kvinnor bör samlas ihop och befruktas.
Av män av överlägsen status.
- Du pratar om konkubiner. - Vad du kallar det är oviktigt.
Fruarna skulle aldrig acceptera det.
- Det är en ickefråga. - Vi behöver deras stöd.
Frun kanske ska vara med under akten.
Då blir det mindre kränkande.
Det finns bibliska prejudikat.
"Akt" är kanske inte det bästa namnet ur ett etikettsperspektiv.
- "Ceremonin"? - Det låter bra. Fint och gudfruktigt.
Den skiten skulle fruarna acceptera.
Anförare Pryce och Guthrie, ni är framme.
Vi lägger fram förslaget för Kommittén efter lunch.
Det här känns lovande.
Förlåt. Guthrie är en duktig befälhavare, han erövrade New York.
Han har Gud i sitt hjärta trots att han är lite hädisk ibland.
Det har jag inte märkt, sir.
Vad anser du om allt det här med Tjänarinnor?
Ni har rätt. Det är bäst att inte blanda in känslor.
- Bäst för vem? - För alla.
- Vad heter du? - Nick Blaine, sir.
Det här är bakdörren, vi kan inte ta stora ingången. Du är smuggelgods.
Sir.
Vi tar av den här.
Jag glömde nästan.
Så där. Visst är hon vacker?
Ja, sir.
Den här vägen.
Vi är framme.
Stå inte och gapa, då avslöjar du dig. Uppför dig naturligt.
Var inte rädd.
Det är som att gå i det förflutna.
Jag trodde att såna här platser var förbjudna.
- Officiellt. - Och inofficiellt?
Vi blundar för det. Alla är ju trots allt mänskliga.
Du ska få en drink. En skadar inte. Annars ser det underligt ut.
Vad vill du ha?
- En Manhattan, tack. - Sofistikerat.
En Manhattan och en whisky.
- Vilka är alla här? - Officerare, högre tjänstemän...
...och utländska besökare. För att stimulera diplomati och affärer.
Jag menade kvinnorna.
Jaha. Alla kvinnor som inte kunde anpassa sig.
Vissa var gatflickor förut. Hon är professor i sociologi. Eller var det.
Vi har jurister, en vd och några journalister.
Man kan tydligen diskutera med vissa, om man nu vill det.
Vi har en fin samling. De föredrar det här.
Var är damernas?
- Runt hörnet. - Ursäkta mig.
Förlåt att jag lämnade dig vid tåget!
Det är ingen fara.
- Jag visste inte vad jag... - Jag vet.
Det är ingen fara. Jag vet.
Herregud. Janine sa att du var död.
Trodde du på den galningen? Jag kan inte fatta att du är här.
- Vad gjorde du för fel? - Det är bara tillfälligt.
Anföraren smugglade in mig.
Vissa gör så. Det är bara ännu en jävla makttrip.
Du har precis varit här. Du kan reglerna, gå ut igen.
Sök upp mig i sovsalen. På mellanvåningen.
Och fixa till ditt ansikte, tjejen. Du ser helt förstörd ut.
Det är konjak, whisky och vodka.
Och det är bra grejer, från ryssarna.
- Du har hårfärg. - Fruarna gillar olagliga kemikalier.
- På tal om det... - Jag har allt här.
Oxy, Percocet, amfetamin.
Graviditetstester. Vad ska du ha ketamin till?
Vissa gäster har Törnrosa-fantasier.
Tjejerna spetsar männens drinkar och går igenom deras telefoner.
Ögonen tackar dig för din hjälp.
- Mår du bra? - Ja.
- Tack. - Den är från fruns trädgård.
Stanna kvar. Jag gör peston som jag fick en nominering för.
- En annan gång. - Okej.
- Inte i kväll. - Okej.
Det var trevligt att göra affärer med dig.
Hejsan. Dig har jag inte sett förut.
Davidson, hon är med mig. En helkvällsbokning.
Utmärkt arbete med den mexikanska delegationen.
- Jag trodde att du var borta. - Här är jag.
Nej!
Hjälp! Snälla!
Hjälp!
Nej, snälla. Nej.
Nej.
Snälla.
Vad trodde du skulle hända?
Davidson smörar bara. Han gör likadant med Pryce.
Vi har hört om utrensningar i andra distrikt. Det kan vara rykten.
Ingen har agerat här än, men jag känner mig utsatt.
Jag antar att sånt händer när man är ledare.
Du förstår mig väl?
Så... vad tycker du om vår lilla klubb?
- Varför tog ni med mig hit? - Jag trodde att du skulle gilla det.
Jag tänkte...
...att vi skulle kunna vara... tillsammans.
Skulle du vilja det?
Ja.
Du behöver inte vara tyst.
Hemskt. Du ser ut som den Babyloniska horan.
- Är inte det meningen? - Stick.
- Har du valt det där? - Statens egendom. Är det inte jag?
- Mår du bra? - Jag mår jättebra.
- Du, då? Hur är Waterford? - Glöm honom.
Jag vill veta mer om dig. Berätta allt.
Jag tog tåget till Boston, som vi planerade.
Jag gick till ett gömställe. De sket nästan på sig när de såg en Tant.
De kände nån i Underground.
- Vad är Underground? - Kvinnovägen. Smart, eller hur?
De smugglar ut Tjänarinnor ur landet. Eller försöker.
Jag kom bara till en park utanför staden.
- De sköt killen som hjälpte mig. - Vad hände?
Det fick jag aldrig veta. Och det spelar ingen roll.
Tant Lydia måste ha blivit galen när du kom tillbaka till centret.
Jag hade "fördärvande inflytande" De tog mig till ett annat ställe.
När de hade förhört mig fick jag välja: Kolonierna eller Jezebel's.
Man får några bra år innan fittan är slut.
Så mycket sprit och droger man vill och bra mat.
Vi jobbar bara på nätterna. Det är inte så illa.
- Vi måste få ut dig härifrån. - Jag vet hur man kommer ut.
Svart skåpbil, död. Det är allt. Glöm det där med att fly.
- Ingen flyr från Gilead. - Luke gjorde det!
Ja.
Tack och lov. Men han är inte vi och han är inte härinne.
Vi är ensamma, June. Ta hand om dig.
Nu måste du gå.
Kom hit. Kom hit.
Jag älskar dig.
Och jag dig. Så jävla mycket.
Lugn, vi är hemma innan du förvandlas till en pumpa.
Guthrie har haft sex med sina två senaste Tjänarinnor.
Och han förskingrar pengar från transportbudgeten.
Utmärkt. Det bör vara lätt att bekräfta.
Den uniformerade delen av Ögat är vårt synligaste ansikte.
Men bäst information får vi från våra civilklädda agenter.
Jag hjälper till så gott jag kan.
Som Öga rapporterar du främst om din egen Anförares aktiviteter.
- Fred Waterford. - Ja, sir.
Det var tråkigt att ni förlorade er Tjänarinna.
Jag hoppas att Waterford sansar sig när den nya kommer.
Ingen står över lagen, Anföraren.
Vi ska rensa upp i Gilead.
- Du är tillbaka. - Ja.
Hur mår hon?
- Som vanligt. Hur har det varit här? - Ensamt.
Kan du hämta mina väskor, Nick? De står på baksidan.
Naturligtvis, mrs Waterford.
Har hon kommit hem? Nick?
Ses vi senare?
- Nick? - Vi kan inte fortsätta.
Nick.
Du vet väl att jag måste följa med honom? Jag hade inget val.
Varför?
Tänker du prata med mig? Prata med mig.
Prata med mig, Nick.
Jag vet ingenting om dig.
Du berättar ingenting, Nick.
Så jag vet ingenting. Jag vet inte vem du är.
Herregud, Nick.
Är det här allt? Är det här skitlivet tillräckligt för dig?
Är det här vad du vill ha?
Vill du putsa på hans bil och försöka göra en Tjänarinna gravid ibland?
Räcker det för dig?
Vi är idioter.
Du vet att vi är idioter.
Det är för farligt.
Nej, det är det inte.
Du kommer att hamna på Muren.
Men åtminstone...
Men nån kommer åtminstone att minnas mig.
På det här stället.
Nån kommer att bry sig när jag dör.
- Det är alltid nåt. Det är nåt. - Du...
Vänta.
Du...
Vad är det?
Jag heter Nick Blaine. Jag är från Michigan.
Inför Herrens öga, Väktare Blaine.
Offred.
- Välkommen hem, mrs Waterford. - Tack.
Jag har med mig nåt till dig.
Jag hade den i mitt rum som barn. Du kanske skulle tycka om den.
Här är nyckeln.
Tack.
Den perfekta gåvan. En flicka som är fångad i ett skrin.
Hon dansar bara när nån annan öppnar locket.
När nån annan vrider upp henne.
Om jag berättar en historia måste jag berätta den för nån.
Det finns alltid nån, även när det inte finns nån alls.
Jag tänker inte vara flickan i skrinet.
Text: Pernilla Hallgren www.sdimedia.com