Tidigare...
Fattar du vad du har gjort? Din jävla bitch!
Ni är så elaka.
Hon såg till att nån avrättades och ångrar det inte.
Hon borde hållit käften.
Du blir inte kvitt mig förrän båda mina barn är i säkerhet.
Det är det enda jag ber om för Nichole.
- Du vägrar släppa henne! - För att jag älskar henne!
Det här är inte kärlek! Du kan inte älska! Du vet inte hur man gör!
Ofmatthew vill inte ha sitt barn.
- Jag kände bara så ett ögonblick. - Det är en synd.
Syndare, syndare, syndare.
Att avvisa den Guds välsignelse som ett barn innebär...
...tillhör de allvarligaste synderna.
Syndare, syndare, syndare.
Natalie.
Nej! Åh nej! Nej, nej!
Hör du det?
Jag gjorde inte det till en början. Inte de första veckorna.
Hör du det inte?
Eller hur?
Hör du det inte? Det kommer du att göra. Du kommer att höra det.
Du kommer att höra det.
De ger inte Ofmatthew nåt som kan skada barnet.
Hon har ändå ingen framtid.
Blödningen är för stor, säger de. Hjärnan är död, säger de.
Nu är Ofmatthew bara ett kärl. Barnet är det enda som betyder nåt.
Jag antar att det alltid varit så.
Läkarna, sjuksköterskorna och teknikerna kommer och går.
Jag stannar. 32 dagar hittills.
Jag ska stanna här tills barnet kommer.
"Hon är din promenadkamrat", sa Tant Lydia.
"Var skulle du annars vara?"
Hustrurna kommer för att be tillsammans med mrs Calhoun.
"Gode Gud, skydda barnet. Frambringa ditt mirakel."
"Vi har varit så trogna och skötsamma."
Himlen är en plats på jorden. Gode Gud.
De luktar puder och tvål. De luktar som Ceremonin.
Som Serena Joy när hon höll fast mig.
Det är fan svårt att inte få kväljningar.
När Tant Lydia tar med alla hit för att be luktar det svett.
Som lök, apelsiner och fisk från mataffären.
Det luktar förband och var från Janines sår-
- som fortfarande inte har läkt efter det Ofmatthew gjorde.
Jag ska stanna här tills barnet kommer.
Hur länge det än dröjer.
Det här rummet har en särskild lukt. Citrus och ammoniak.
Den skulle gått att köpa på sprejflaska i matbutikerna förut.
Eller på Bed Bath and Beyond.
Och sedan framför allt på Amazon. När alla de sakerna fanns.
Innan Internetrazziorna.
Innan Anständighetslagarna och alla hängningar.
Hon har också en lukt.
En söt lukt av nåt multet, som våta löv. Som otvättat hår.
Som hennes skit: mjukt, formlöst och oskyldigt.
Hon luktar som ett spädbarn.
Du vet väl att de inte finns på riktigt?
Det gör de inte.
Kanske är jag galen och det här är en ny slags terapi.
Jag önskar att det vore så.
I så fall kunde jag bli frisk. Då skulle det här försvinna.
Då skulle jag kunna lämna rummet. Allt det här skulle få ett slut.
Det måste få ett slut.
Gode Gud, vaka över det här barnet.
Hördu. Be, din dumbom.
Låt Honom höra er tillgivenhet, flickor.
Din himmelska makt segrar över sjukdom och bräcklighet.
Gode Gud, vaka över det här barnet.
Du tar upp lammen i din famn och bär dem i dina armar.
Gode Gud, vaka över det här barnet.
Ofhoward. Snygga till dig. Bort med håret från ansiktet.
Inget är fulare än fåfänga, Ofhoward.
Det var bättre, kära du.
Herre, se på oss med barmhärtig blick.
Ingen fara. Det ser inte så illa ut.
Det är äckligt. Det är orättvist.
Ty Hans är härligheten och...
Seså, flickor. Vi låter dem arbeta i fred. Sätt fart.
Ursäkta, mina damer.
Vilka utmaningar har Herren ålagt oss denna morgon?
Hennes blodtryck stiger igen. 145/110.
Ge henne 200 mg labetalol och ta ett blodprov till labbet.
Hur mår vår patient?
- Fostrets hjärtfrekvens är stabil. - Pris ske Gud.
Se till att det håller i sig.
- Vad är det som händer? - Hon får anfall.
Om du har tur får du kanske se henne skita ner sig.
Du är i sanning en hjärtlös tös, Ofjoseph.
Barmhärtige Gud, vi ber dig, hör våra böner och rädda barnet.
Gode Gud, låt dem dö. Gode Gud... låt dem dö.
Jättefint. Var snäll och torka upp här.
Ursäkta mig, doktorn. Får jag fråga vad ni gör?
En friläggning av saphenusvenen.
Jag för in ett smalt rör i lårbensvenen.
Det är ett sätt att få i henne mer vätska.
Det borde få anfallen under kontroll.
- Vårt mirakel behöver mycket vätska. - Självfallet.
Suturera såret. Tänk inte på ärret.
- Guds härlighet vare med er. - Gå i frid.
Tänk vilka mirakel läkarna utför genom Gud. Det är vördnadsbjudande.
Nåväl... Under Hans öga, kära du.
- Vänta lite. - Ursäkta?
Jag ber om ursäkt.
Tant Lydia... Kan jag snälla få åka hem?
- Nej, det får du inte. Så befängt. - Snälla.
Du får åka hem när din promenadkamrat gör det.
Du är skyldig henne den omtanken efter hur du behandlade henne.
Jag vet... Jag vet att jag var jävlig mot henne.
Ofjoseph.
Alla ni flickor betedde er hemskt.
Jag vet. Men jag... Jag mår inte bra.
Ofjoseph. Jag tror på dig.
Gud prövar oss aldrig över vår förmåga.
Är du säker på det?
Be oupphörligen. Det är det enda vi kan göra.
Ja, Tant Lydia.
Mig lurar du inte.
Jag vet att du redan är borta.
Hej.
Vad gör du här?
Det blev infekterat. De måste göra ett nytt ingrepp.
Jag bad inte för henne.
- Inte på riktigt. - Okej.
Sen fick hon ett anfall.
- Tror du att det var ditt fel? - Det är väl uppenbart.
- Tror du att hon kan höra mig? - Jag vet inte.
Hej, Natalie. Det är Janine.
Jag ville bara säga att jag förlåter dig.
Jag hoppas att du blir frisk.
- Hon kan inte bli frisk. - Jag kan ändå önska att hon blir det.
Jag hoppas att du får frid. - Var det bättre?
Janine.
Jag vet hur vi kan hjälpa henne.
- Nej. - Det är det enda rätta, Janine.
Hör på. Vi måste få ett slut på det.
Tänker du döda henne? Och barnet?
Vad har de gjort dig?
- Vi måste. Vi måste göra nåt. - Låt bli.
Hon är en av oss.
- Okej. - Okej?
- Ja. - Okej.
Okej.
Ge mig den där nu.
När blev du så självisk?
Allt handlar bara om dig nuförtiden. Om dina problem.
Ut härifrån, för helvete.
Du har förändrats.
Jag tycker inte om det.
Lungorna är färdigbildade först om några veckor -
- men neonatal intensivvård duger om det blir nödvändigt.
De kommer väl inte in hit? De sjuka flickorna.
De är inte sjuka. De ska på menstruationsundersökning.
Står de i blom? Så underbart.
Hannah är snart en av dem. För snart.
Det dröjer några år innan de är redo att få egna barn.
Han menar inte känslomässigt redo. De övervakar bäckenets utveckling.
Hon har ytliga blodkärl. Säkert enkla att skära av.
Hans är inte heller så dåliga. De är svårare att se.
Om jag bara kan döda en av dem borde jag börja uppifrån. Göra skillnad.
Ole... dole...
...doff.
- Förlåt att jag dröjde. - Ingen fara. Tack för att du kom.
- Självklart. Jag har bett för er. - Och jag för er.
Våra älskade barn.
Anföraren, vi kan diskutera resten av labbtesterna på mitt kontor.
Får jag tala med er ett ögonblick, mrs Waterford?
Bry dig inte om henne.
Vi ses där nere.
- Ja, Ofjoseph? - Kom närmare. Det är en hemlighet.
Vad är det?
Du mår inte bra.
Nej.
June?
Du är galen.
Det här måste få ett slut. Det här måste få ett slut.
Du skulle ju vara en av de starka.
Mrs Waterford sa att du har skurit dig.
Får jag se? Det är ingen fara.
Aj då. Du behöver sys.
Kom. Sätt dig.
Det är ett rent snitt. Bara några till. Går det bra?
Ni borde inte bry er om att sy mig om ni ändå tänker anmäla mig.
Du har rätt. Det borde jag inte.
Tack.
- Jag har avlagt en ed. - "Framför allt: gör ingen skada."
- Skadar jag dig? - Ni torterar henne.
Hon är inte min patient. Barnet är det.
- Vilket skitsnack... sir. - Sitt still.
Min mamma var läkare.
Hon behandlade gravida kvinnor.
Hon satte alltid patienterna, kvinnorna, främst.
Saker och ting var annorlunda när hon var läkare.
- Lyckades hon fly? - Nej.
Du måste sakna henne.
- Var arbetade hon? - Framför allt på Somerville.
Holly Maddox.
Nu förstår jag varför du gav dig på mrs Waterford.
Dr Maddox... Hon var skrämmande.
Ja, det är hon.
Eller var. Jag vet faktiskt inte.
Ni ska veta att jag tänkte döda Serena.
Och henne. Och er också.
Jag varnade dem.
Jag sa att de inte kunde låta en flicka sitta här och be i månader.
Hjärnan förtvinar av isolering. Det föder förtvivlan.
Hur länge har du varit självmordsbenägen?
Mordlysten.
Om du gör nåt av det du sa hamnar du på Muren. Det vet du.
Hur länge?
Jag vet inte.
Sen jag insåg att jag troligen aldrig får träffa mina döttrar igen.
- Du känner hopplöshet. - Vad skulle jag annars känna?
Hon är också nåns barn.
Jag hedrar Tjänarinnans liv...
...genom att rädda hennes barn.
Hur tänker du hedra dina döttrar?
Försök att hålla såret torrt.
Under Hans öga.
Ta den här. Då var det dags, mina herrar.
Ja.
Okej.
- Pris ske Gud. - Ta honom.
Hon klarar sig inte länge till. Sy ihop henne.
- Det är bra övning för dig. - Ja, sir.
- Ska jag bära väskan åt dig? - Visst. Tack.
- Har du precis fött barn? - Nej. Jag hälsade på en vän.
- Är hon svårt sjuk? - Ja.
Herren kommer att bota henne. Du måste bara be tillräckligt.
Pris ske Gud.
Jag är här eftersom de säger att jag kan få barn.
Senare, inte nu direkt. När jag har gift mig.
Vill du det?
Självklart. Hemskt gärna.
Rose?
Ofjoseph! Kom nu.
Hon lever fortfarande.
Inte länge till, om jag förstått saken rätt.
Gud kallar snart hem henne. Det har varit en svår prövning.
Tant Lydia. Jag måste stanna hos henne. Om jag får.
Det vore väldigt vänligt av dig. Gå i frid, Ofjoseph.
Jag ska försöka.
- Välsignad vare frukten, kära du. - Må Herren öppna.
- Läkaren sa att ingreppet gick bra. - Ja, han sa det.
Tack vare Gud.
Må hans läkande ljus skina på dig.
Jag har med mig nåt åt dig.
Det är inget fel med att vilja se bra ut.
Jag ska hjälpa dig.
Ta av den där. Försiktigt.
- Jag ser ut som en pirat. - Ja, verkligen.
En rymdpirat.
Ingen fara. Allt är bra. Jag är här.
Jag stannar här.
Förlåt att jag var så jävlig mot dig.
Jag kom nog på villospår.
Det är ingen ursäkt, men...
Jag hade ingen annan anledning.
De tar allt ifrån oss.
Det gör de verkligen.
Din son... Han är underbar.
Han... Han är helt underbar.
Och alla ber för honom.
Jag skulle inte oroa mig, för han är nog precis som du.
Han är en kämpe.
Och han förtjänar bättre än att växa upp på det här stället.
Han förtjänar att vara fri.
De förtjänar alla att vara fria.
Så Natalie...
...jag ska få dem härifrån.
Jag ska få så många barn härifrån som jag kan.
Jag vet inte hur än, men...
Jag lovar dig det.
Jag ska få dem härifrån.
För Gilead borde få känna på hur det känns.
Det är deras tur att plågas.
Ingen fara. Jag vet att det gör ont. Allt är bra.
Minns du den låten?
Översättning: Sanna Gillberg www.sdimedia.com