- Løb, løb! - Tidligere...
- I må ikke tage hende! - Mor!
I skal tjene de trofastes ledere og deres golde hustruer.
I skal føde dem børn.
Måske kan Kommandøren ikke. Vi må prøve på en anden måde.
Jeg kunne ikke sige nej til mrs. Waterford.
Beklager.
Du kan hjælpe Mayday.
- Hvem er de? - De gør modstand.
Anklagen lyder på kønsforræderi.
Jeg ved, det er et chok, men du kan stadig få børn.
I aften skal du med ud.
Jeg troede, det var forbudt.
Undskyld, at jeg forlod dig ved toget.
Vi må få dig ud herfra.
- Ingen kommer ud af Gilead. - De må ikke få has på dig.
Nu tager du dig sammen og kæmper!
Offred, jeg kan give din mand besked.
- Min mand er død. - Lucas Bankole er i live.
Vi bliver sendt til kolonierne.
Som øje er du urørlig.
- Han har besvaret vore bønner. - Gud være lovet.
Det er ikke dit. Du er ikke værdig til at være far.
Luk mig ud! Det er min datter! Hannah!
Når mit barn er i sikkerhed, er dit også.
Nej!
- Jeg vil hjælpe. - Tag til Jezebel's.
Jeg skal have en pakke ud.
- Jeg tror, jeg er i Boston. - Vi gør modstand.
Vi må fortælle folk, hvad der sker.
I må ikke glemme os.
Velkommen til Ontario. Har du familie her?
- Giv mig Angela! - Hun hedder Charlotte, skide løgner!
At skade et barn er den største synd.
Straffen er døden ved stening.
Det kan vi da ikke, tante Lydia.
- Beklager, tante Lydia. - Beklager, tante Lydia.
Gå hjem med jer! Det får konsekvenser.
Gå med. Stol på mig.
- Hvor fører I hende hen? - Hvad sker der?
Om det er enden for mig eller en ny begyndelse -
- kan jeg ikke vide.
Jeg træder ind i mørket -
- eller lyset.
Af sted!
Kom så!
Flyt jer så!
Af sted!
Hold jer sammen og skynd jer!
Stille!
Videre!
Kom så...
Få nu fart på!
Kom så af sted, alle sammen!
Skynd jer!
Hurtigere, skynd jer.
- Op med jer. - Hurtigt.
Op! Skynd dig!
- Er alle på plads? - Javel!
På jeres pladser.
Ved hans hånd.
Du skal elske Gud, Herren, af hele dit hjerte.
Du skal gå med ham og frygte ham -
- og holde dig tæt til ham.
Og du skal adlyde hans og hans tjeneres ord her på Jorden -
- eller lide smerten ved hans dom.
For sådan er hans kærlighed.
Lad det være jer en lærestreg.
Fadervor, du som er i himlene... Seriøst?
Hvad fanden har du gang i?
- Så den anden fod. - Tak.
- Hvordan går det? - Jeg er sulten.
- Det var godt. - Det er alle tiders.
To skefulde yoghurt mere, okay?
Mango? Jeg vil have vafler.
Det bliver yoghurt, og det skal være store skefulde.
Skat, køber du ind?
Ja, jeg skal have paracetamol.
Køb en deodorant til mig og nogle AA-batterier.
Du skal lige skrive under på fornyelse af min recept.
- Beder de om at se den? - Ja, manden skal skrive under.
Det er jo latterligt.
Jeg kan også lade være.
Altså... sådan helt.
- Vil du holde op med dem? - Det ved jeg ikke.
Hvad siger du?
Måske.
- Kom nu, mor. - Okay, skat.
Vi ses!
Du? Skat?
Lad være med at hente dem.
Okay.
- Det er skørt. - Ja.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Kom nu! - Ikke dårligt.
Nu skal jeg altså gå.
Luk øjnene, din lurer.
- Vi er dem, der er gået. - Altså!
I er forkælede, piger.
Forkælede møgunger.
Han har givet jer alt -
- men da han bad jer tro på ham, nægtede I.
I hører Guds vilje -
- men siger, at I ved bedre.
Op med armen, min ven.
I siger: "Jeg ved bedre end selveste Gud."
Han elsker og beskytter jer.
Kan I ikke huske, hvordan det var før?
Nu er I i sikkerhed.
Piger, der findes mere end en slags frihed!
Der er frihed til og frihed fra.
I anarkiets tid var det frihed til.
Nu får I frihed fra.
Det er en Guds gave.
Den skal I ikke undervurdere.
Hvad?
Offred har holdt på en hemmelighed.
En vidunderlig hemmelighed.
Hun er blevet opfyldt af hans guddommelige lys.
Lad os sige: "Hans nåde være lovet!"
Hans nåde være lovet! Hans nåde være lovet!
Hans nåde være lovet...
Hvordan hylder vi et mirakel?
Klynker vi som syge hunde?
Hans nåde være lovet!
Hans nåde være lovet. Ja, så sandelig!
Få det våde tøj af hende.
Under hans øje.
Der er ikke noget som en skål varm suppe på en regnvåd dag.
Tag bare for dig.
Du spiser for to.
Jeg er ikke sulten.
Det er almindeligt, at appetitten mangler i de første par uger.
Så må vi bare anstrenge os lidt.
Der venter dig lidt af et eventyr.
Vi skal sørge for, at du får alt, hvad du har brug for.
Masser af hvile og sund mad, frisk luft og motion.
Du skal være min gode pige.
Det kan du godt, ikke?
- Jeg skal prøve, tante Lydia. - Godt.
Og nu ikke flere cirkusforestillinger, vel?
Sådan noget pjat. Spild af energi!
For det rene ingenting.
Janine er ikke ingenting.
Nej, det er hun så sandelig ikke.
Tror du, at du har hjulpet hende?
Hun kunne have mødt sin Skaber hurtigt, omgivet af sine venner.
Venner stener ikke hinanden ihjel.
Janine er på vej til kolonierne. Hun vil lide på grund af dig.
Alle tjenerinder, der fulgte dit ulydige eksempel -
- vil mærke konsekvenserne, men ikke du.
Du er med barn. Du er beskyttet.
Men det ved du jo godt.
Du er noget så modig.
Du trodser uden at risikere noget.
Spis nu.
Jeg er ikke sulten.
Så en lille gåtur.
Godaften, Ofwyatt.
Ofwyatt havde det svært derhjemme.
Hun var trodsig.
Hun drak afløbsrens. Ganske forfærdeligt.
Ofwyatt bragte sit barn i fare. Det kan vi ikke tillade.
Offred, hvis du vælger at være besværlig -
- bliver jeg nødt til at træffe foranstaltninger.
Ni måneder er lang tid.
Velsignet være frugten.
Må Herren åbne.
Nå, skal vi finde noget mad til dig?
- Ja, tante Lydia. - Glimrende.
Stil jer op på tre rækker!
Hænderne på ryggen!
Rank ryggen!
Se lige ud. Ind på række!
Kom så!
Det er ikke en lige række.
Ofrobert, du er først.
Nej, nej! Jeg er ked af det, tante Lydia. Undskyld!
I viljestærke piger er fulde af beklagelse, når gildet skal betales.
- Nej, nej! - Ofrobert!
Jeg ved det godt, min ven.
Det er også skamfuldt for mig -
- men kun i lidelsen finder vi nåde.
Nej, I må ikke. Nej!
Nej! Nej!
Nej!
Nej... nej!
- June? - Hej.
- Nogen har vist prøvet at ringe. - Tak.
Har du ordnet det med Paspalis?
De ringer tilbage. Hvordan går det med udkastet?
Det går godt.
Landbrugsøkonomi i 1500-tallets Spanien og Portugal. Sexet.
Åh nej... Det er min datters skole.
Du har ringet til Madison Brand-skolen. Indtast lokalnummer.
- Madison Brand-skolen. - Det er June Osborne.
I har ringet. Min datter er Hannah Bankole.
Mrs. Bankole, Hannah har det ikke så godt.
Er der noget galt? Hvor er mrs. Danji?
Hun havde 38,4 i feber.
Åh nej. Hun var også lidt varm i morges.
Jeg gav hende paracetamol.
Børnene skal være feberfri i to døgn, før de må komme i skole.
Beklager. Jeg kommer nu.
Vil De sige til Hannah, at jeg er der om et kvarter?
Mrs. Bankole, Hannah er ikke her.
De svarede ikke, så vi tilkaldte ambulancen.
- Det er bare feber. - Vi har en politik for den slags.
- Hvilket hospital? - University Children's.
Tak.
Mange tak...
- Hej. - Mor!
- Tak. Hvordan har du det, skat? - Dårligt.
Jeg ved det godt. Undskyld, skat.
- Hvordan går det? - Godt. Feberen er stadig lidt høj.
Lægen kommer om et øjeblik, men det er nok bare en virus.
Vi skal bare have resultatet af blodprøven.
Det var godt.
Jeg har bare et par spørgsmål, fru Bankole.
- June Osborne. - Jeg låner lige din mor et øjeblik.
- Vi kommer lige straks, skat. - Okay.
Jeg ringer lige til min mand. Tusind tak for hjælpen.
Hun er en dejlig pige. De er meget heldig.
- Er hun Deres biologiske barn? - Ja.
Skolen kunne ikke få fat på Dem.
Jeg var på arbejde. Telefonen lå i tasken.
Javel. Arbejder De på fuld tid?
Jeg begyndte, da Hannah var 10 måneder.
- Det må have været hårdt. - Det er det stadig.
Arbejder Deres mand også på fuld tid?
- Hvor er han henne? - I Quincy.
Han er på vej, men der er nok meget trafik.
Hvad gør I, hvis jeres barn ikke kan komme i skole?
- Hvad mener De? - Hvis hun er syg?
- Så bliver en af os hjemme. - Og udebliver fra arbejde?
Ja. Må jeg gå ind til min datter nu?
Gav De Hannah medicin i morges for at slå feberen ned?
Ja, hun fik paracetamol.
Var det for at omgå skolens feberregler?
Så De kunne komme på arbejde?
Hun var bare lidt varm. Hun var ikke syg.
Det var hun åbenbart.
Jeg forstår Dem godt, mrs. Bankole.
Vi har travlt.
Men børn er dyrebare.
Vi må sørge for, at de har trygge omgivelser -
- og egnede forældre.
Jeg har kun et par spørgsmål til, mrs. Bankole.
- Osborne. - Undskyld?
Jeg hedder June Osborne. Hvad vil De vide?
- Velsignet dag. - Velsignet dag.
- Du har det altså godt. - Ja, mrs. Waterford.
Det er gode nyheder.
Bare for at undgå misforståelser...
Jeg tolererer ikke mere genstridighed.
Ikke flere forstyrrelser, julelege og hemmeligheder.
Det er slut med alt det pis, er du med?
Hids dig nu ikke op, Serena. Det er ikke godt for barnet.
- Er det ikke en glædelig dag? - Gud være lovet.
- En glædelig dag for os alle. - Gud være lovet.
- Skal vi? - Lad os se.
Prøv at slappe af, min ven. Du vil mærke et pres.
Det er stadig meget tidligt, så der er intet hjerteslag -
- men med lidt held... Der.
Livmodervæggen er tydeligt tykkere.
Og der er Deres barn.
Se, Serena.
Der er amnionhulen.
Der er Deres barn, mrs. Waterford.
Gud har skabt en ny sjæl.
Hans nåde være lovet.
Jamen, så siger jeg tillykke til de stolte forældre.
Der er lige et par ting, vi skal snakke om.
Gud velsigne dig.
- Velsignet være frugten. - Tak. Under hans øje.
Held og lykke... June.
Jeg overtager nu kommandoen over alle jeres enheder.
Ja, men den forsvundne tjenerinde er med barn.
Hun er det eneste, der betyder noget nu.
Ja...
Ja.
Det er muligvis en dødelig...
Så er vi hjemme. Nu skal jeg hjælpe dig med skoene.
Det vides endnu ikke, hvem der står bag terrorangrebet.
FBI og NSA har ikke kommenteret angrebet.
- Skruer du lige ned? - Lad os få de sko af.
- Hej, tøs. Hvordan har hun det? - Dårligt.
- Hvad er det? - Kongressen.
En 20-30 mænd begyndte at skyde fra tilhørerpladserne.
- Det er lige sket. - Hold da op.
De ved ikke, hvor mange der er døde.
- Hej, skat. Kom. - Mor...
- Kom nu. - Jeg vil have min mor.
Okay, lille skat.
Nu skal jeg tage hende.
Kom, min skat.
Det forlyder nu, at Nationalgarden...
Skal vi lægge dig i seng?
Nationalgarden er hentet ind fra Detroit, Chicago -
- Los Angeles, Dallas, Atlanta...
Vi har øjenvidneberetninger.
- June? June! - Hvad?
Der har været en eksplosion i Det Hvide Hus.
- Hvad sker der? - Jeg ved det ikke.
Mor, du skal blive hos mig...
Folk på stedet fortæller, at der er døde og sårede.
Mor?
Vi må håbe, at præsidenten...
Okay, ryk dig lidt.
Jeg har det ikke godt. Det er en dum dag.
Ja. Prøv nu at sove lidt.
- Bliver du hos mig? - Det skal jeg nok.
Bare rolig.
Bliv derinde. Du bliver hentet.
- Nåden være med dig. - Tak.
Er du okay?
- Hvor er vi? - Black Bay.
Kom. De leder efter dig.
Tag tøjet af.
Tag det her på. Vi skal have klippet dit hår.
Vi kan ikke få dig ud af byen endnu.
Der kommer nogen og henter dig.
De har et sted, du kan være, indtil det er sikkert at flytte dig.
Det varer ikke længe, det lover jeg.
June... dit hår.
Mit navn er June Osborne. Jeg er fra Brookline, Massachussetts.
Jeg er 34 år gammel og 160 cm høj i bare fødder.
Jeg vejer 54 kilo. Jeg er frugtbar.
Jeg er gravid i femte uge. Jeg er fri.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com