Tidigare...
Det har stått tomt sen före kriget. Vi ses om några dagar om du är kvar.
- Vad är det med dig? Moira! - Nej! Jag heter Ruby nu.
June? Mår du bra?
Vet du vad som hände här? Det är ett slakthus.
- Nu sticker vi härifrån. - Du kan inte fly. De letar efter dig.
Du är en gravid Tjänarinna.
- Vi ska hämta Hannah och åka norrut! - Nej. Nej, det ska vi inte.
Välkommen till Ontario. Har ni några anhöriga i Kanada?
- Hur kan du vara här? - Du stod på min lista förstås.
Gud, i vars nåd Dina trogna...
Sänd Din heliga ängel att vaka över denna plats.
Amen.
Kvinnor är så anpassningsbara, brukade min mamma säga.
Det är otroligt vad vi kan vänja oss vid.
Jag har varit här i två månader. Vad har jag vant mig vid?
Kanadensiska och brittiska armén genomför militärövningar vid gränsen.
- Klockan är halv åtta. - Jag jobbar kväll.
Bra. Nu äter vi ägg. Du är för mager.
God morgon.
Det finns kaffe. Och ägg om du vill ha.
Hur är läget?
Ligg inte i sängen hela dagen!
De förbereder säkert för invasion via norra New York.
Det är som om det vore 1775 igen.
Ta en tallrik. Det är snart klart.
Tack... mamma.
- Dra åt helvete. - Så brukade min mamma också säga.
Klok kvinna.
Berätta varför du gick med i Jakobs Söner.
Jag läste om dem på nätet. Det fanns en Facebook-grupp.
Det handlade om barnen. Vissa barn i mitt område hade inga bra hem.
Jag ville hjälpa dem bort från gängen och från sina syndiga familjer...
Jag vet att jag griper efter halmstrån.
Men en av de tre små grisarna byggde ju ett helt hus av halm.
Du fanns där hela tiden. Men ingen la märke till dig.
Okej, inte ingen.
Hon sa att vi skulle gå och mata änderna.
Våra kroppar! Säg ifrån! Natten är vår! Höj nivån!
Jag borde ha fattat. Vem matar änder på natten?
Det gjorde inget. Jag älskade att se min mamma så där.
Senare berättade mamma att de skrev namnen på sina våldtäktsmän.
Jag minns att jag tänkte att det var så många lappar.
Så många att det var som om det snöade.
Hej.
- Du blir galen av det här. - Det är jag redan.
Tack. Du måste sluta stjäla Ritas riktiga kaffe. Hon dödar dig.
Du väckte mig inte.
Om jag väcker dig ger du dig av. Vad skulle det ge mig?
Jag borde nog åka.
De har tagit kontakt. Du borde nog göra dig redo att åka.
- Åka vart då? - Jag vet inte.
Jag ska ta reda på mer. Jag försöker komma hit på tisdag.
Och Hannah?
Jag försöker.
Fan också.
Jag kan inte åka härifrån.
- Det är bäst för alla om du flyr. - Det är bäst för mig.
För Hannah. För alla.
Bättre innebär aldrig bättre för alla.
Du...
Det är tungt, jag vet. Jag var en zombie när jag kom hit.
De bara: "Välkommen till Kanada, här är din lönnsirap."
Jag skojade, man får ingen lönnsirap.
Hur är det?
Jag tjänstgjorde i armén. Logistik och snabba insatser.
Efter allt vi gjort tvingade de oss att bli Väktare.
En vecka senare hängde mitt förband upp döda kroppar på muren.
Könsförrädare.
En av dem var en kille jag var ihop med på college.
Det finns kuratorer här. Tredje våningen, precis vid hissen.
Det blir lättare. Jag lovar.
Var är säckarna?
Ingen leverans den här veckan. Ingen leverans till dig i alla fall.
Bara leverans av dig.
- Nu? - Det var så de sa.
- Följer Nick med? - Vem är Nick?
- Jag har lämnat lite grejer där uppe. - Jag tar hand om det.
Kom igen. Hoppa in.
Lilla June!
Vad har hänt?
Vi var med när din mamma jobbade på Springfield-kliniken.
Jävla fascist-kukhuvuden.
Hej, gumman! Ingen fara. Nån kastade en flaska.
- Läkare är utsatta. - Det händer jämt.
Kukhuvuden brukar inte sikta så bra.
- Du ska hämta din grej, va? - Precis, min stavmixer.
Den är där inne nånstans.
- Vad har du på gång? - Vi ska bjuda Moira på middag.
Luke har köpt en ny kokbok och känner sig ambitiös.
- Varför så uppklädd? - Jag kommer direkt från jobbet.
Jag jobbar på bokförlag. Ett litet, akademiskt.
Jag blev precis befordrad till biträdande redaktör.
Moira gör en hemsida åt en queer kvinnogrupp.
Kul.
Vänta här inne.
Det kommer nån snart. Gå i frid, tjejen.
Är du en god eller ond häxa?
Det beror nog på vem man frågar.
Vad heter du?
June Osbourne.
- Din mammas flicknamn? - Maddox.
Kom.
- Vart ska vi? - Ett flygfält väster om Worcester.
Där finns en kille med propellerplan som smugglar över grejer.
- Vart då? - Till Kanada.
Planet kommer imorgon så fort det blir mörkt.
Jag lämnar av dig på en säker plats. De följer med dig till flygfältet.
- Vilka är de? - Ingen aning.
Några som är modiga eller dumma. Eller både och.
Folk är ofta både och.
Kom igen.
Fan.
- Fan. - Vad är det?
Fan. Jag är ledsen. Vi...
Jag är verkligen ledsen.
- Vänta! - Nej, nej! Gå tillbaka in.
- Nej! - Den säkra platsen är inte säker.
- Du får inte...! Nej, vänta! - Gå in igen!
- Nej! Du kan inte lämna mig här! - Sluta! Nej!
Nej!
Vänta!
Vänta! Nej!
Nej!
Nej.
Snälla...
Snälla. Snälla...
Kom då.
Snabba på. Helvete!
Tack.
- Tack. - Ner.
Helvete...
Kom igen.
Kom.
- Ursäkta. - Ingen fara.
Herren är god.
Säg ingenting.
Det är alltså här Budgetfolket bor.
Här hade jag bott om jag inte varit äktenskapsbryterska.
Om jag spelat mina kort rätt. Om jag vetat att jag spelade kort.
Hej, stora killen!
Vad gör du uppe?
Är mamma hemma? Ja, det är hon.
Under Hans Öga.
Nej.
- Du kan väl vänta i köket? - Rör ingenting.
Uppfattat, ma'am.
Hur tänkte du?
Välsignad dag.
- Kan du leka brandbil? - Det är klart.
- Den ska in genom de här två hålen. - Så där, ja.
- Vad är klockan till för? - Den...
Den varnar folk, så att de kan komma och hjälpa till.
Adam? Kom och klä på dig.
Nu.
- Ursäkta. Han ville att jag skulle... - Jag tar det där.
Tack. Tack för att jag fick komma hit.
Det var inte mitt beslut.
- Du är Tjänarinna. - Jag var det.
De hotar oss med den röda klänningen. Om vi är fruktsamma.
Hur kan man ge bort sitt barn?
Jag försöker undvika det.
- Jag skulle hellre dö. - Så tänkte jag också förut.
- Var är mina skor? - Har du tittat under sängen?
Här är den.
Bra. Adam, här är den!
Du måste ju vara fin i kyrkan.
Går ni i kyrkan?
Vi avlägger en officiell trosbekännelse.
Då går vi.
Det skadar aldrig att vara tidig. Det är aldrig bra att vara sen.
Vi är tillbaka vid två.
Försök vara tyst. Alla lyssnar på allt här.
Det gör de faktiskt.
Tack för att jag får vara här. Tack för allt.
Är du modig eller dum?
Jag är inte modig. Så...
Jag får aldrig träffa dig.
Titta inte på mig. Det är du som reser hela tiden.
- Det är viktigt. - Jag vet.
- Jag fick dig när jag var 37, vet du. - Det vet jag.
Det var fan inte lätt. Men du var efterlängtad.
Du var hett efterlängtad.
Trivs du verkligen med det där förlagsjobbet? Ärligt talat?
Annars hade jag skaffat ett annat jobb.
När du var liten ville du sitta i högsta domstolen.
Jag ville även gifta mig med Jordan Catalano, så...
Vill du verkligen läsa andras ord och rätta korrfel hela dagarna?
Japp.
Jag offrade mycket för din skull. Det retar mig att du bara nöjer dig.
Förlåt då.
Du kan väl inte hänga upp ditt existensberättigande på mig.
Hur är det med Luke?
Bra.
Han har jobbat övertid för att kunna vara ledig i samband med bröllopet.
Jag tycker inte att du ska gifta dig med honom.
Förlåt?
- Jag har funderat på det. - Kul för dig.
Du är så ung.
Vill du verkligen ge all din energi och passion till en man?
- Nej, till Luke. - Luke är bra, men kom igen...
Det här landet håller på att gå käpprätt åt helvete.
Vi ska stå på barrikaderna, inte leka mamma, pappa, barn.
Jag leker inte.
Jag tycker att det är ett misstag.
Okej.
Välsignad dag! Har ni redan gått?
Hallå?
Omar? Heather? Hallå?
Hej. Jag heter Hannah. Säg hej, herr Kanin.
Klockan är nästan fem. De kanske sprang på några vänner.
Adam kanske stukade foten så att de fick åka till läkaren.
Kanske många grejer...
Jorden är en gåva-
- som har skänkts oss av en kärleksfull och frikostig Gud.
Men alltför länge tog vi Hans välsignelser för givna.
Vi förorenade vårt vatten, vår luft - till och med våra kroppar.
Vi förgiftade allt som var värdefullt för oss -
- och sen blev vi chockade när vår jord började dö.
Men tack vare våra mödor -
- tack vare de botfärdigas arbete, kan vi åstadkomma läkning.
Sten för sten ska vi vinna åter vår Herres nåd.
Vi ska skapa en jord där frön gror, inte bland törnen-
- inte på ofruktsam och giftig mark, utan i väldoftande mylla.
På det att Han må välsigna oss i överflöd.
Hur fick de tag i henne? Klinikerna förstörde alla abortjournaler.
- Jag vet inte. - Jag är så ledsen.
Jag sa åt henne att det var farligt.
- Det hon sysslade med. - Du hade rätt.
Det hade hon med.
Hon visste.
Hon visste hela tiden, Moira.
Det går åtminstone fort i Kolonierna.
Inte för henne.
Hon kommer att kämpa som ett djur.
Jag har väntat förut. Jag trodde att allt skulle ordna sig.
Jag svor på att aldrig göra om det.
- Välsignad dag. - Välsignad dag.
- Det regnar åtminstone inte. - Pris ske Gud.
Lystring, alla passagerare. Detta är slutstation.
Tåget tas ur trafik. Slutstation. Välsignad dag.
Hon är för liten. Det är för sent.
Vi skiljs åt. Mina armar hålls fast.
Kanterna blir mörka och bara en liten öppning finns kvar.
En väldigt liten öppning.
Som att titta i fel ände av ett teleskop.
Hon lämnade mig en gång.
Nu måste jag lämna henne.
Uppfostra din dotter feministiskt. Hon väntar på att bli räddad av män.
Nej, det är bra.
- Är det säkert? - Ja.
Säg till om du ändrar dig. Jag heter Caitlyn, förresten.
Jag heter Ruby.
Dra åt helvete.
Välsignade vare Froot Loops.
- Hur länge har du sugit på den? - Ett tag.
Stanna där.
- Jag är Tjänarinnan. - Var är kläderna?
Hur vet jag att du är den du utger dig för att vara?
Det duger.
Vem är du?
Jag körde Anförare Wells. Jag är chaufför.
Välkomna till första klass Platinum Diamond Plus.
Sitter ni bekvämt? Det kommer att bli svinkallt när vi kommer upp.
Mamma...
Ingen mamma lever helt upp till barnets förväntningar.
Och det är väl ömsesidigt.
Men trots allt så menade vi inget illa.
Vi var inte sämre än nån annan.
Jag önskar att min mamma var här så att jag kunde säga det till henne.
Så att jag kunde säga att jag förlåter henne.
Och sen be Hannah om förlåtelse.
Fan! Fan!
Kom ut långsamt. Upp med händerna!
Ner på knä! Nu!
Nej, nej! Snälla!
Nej! Nej!
Översättning: Anna Kyrö www.sdimedia.com