Hej. Jeg hedder Mary.
Og jeg er her, fordi...
Det føles, som om...
jeg lever for andres skyld, ikke min egen.
Hej, jeg er her... på grund af min kæreste.
- Det er okay. - De ting, han gør ved mig.
Jeg hedder Emily.
Jeg har været fraskilt i tre år.
Mine børn har besluttet, at de ikke vil se mig mere.
Jeg hedder...
Bare tag dig god tid.
Jeg hedder Grace.
Okay. Kan du fortælle mig, hvorfor du er her?
MY SAILOR, MY LOVE
- Er du okay? - Ja.
Far?
Der er du jo!
Se, hvad jeg har.
Ved du hvad...?
Skal vi rydde lidt op, før Terry og Walter kommer?
- Hvad er der? - Du bruger ikke vaskemaskinen.
Jeg vasker på min egen måde.
Hvis du finder det svært, kan jeg skaffe hjælp.
En hushjælp.
Ja, klart.
Så ville vi have mere tid sammen, når jeg kom på besøg.
Jeg ved, hvad du planlægger.
Undskyld?
Jeg ved, hvad du planlægger.
Når som helst bringer du plejehjem på banen igen.
Godt, Howard...
Martin.
Kan du hjælpe os med at få varerne ind?
- Lad mig... - Lad være. Jeg kan klare mig selv.
Der er de.
Dine yndlings-cigarer, håndlavede cubanske.
- Værsgo. - Dejligt.
Du ser godt ud. Tillykke!
- Godt at se dig. - Tak.
Til den gamle kaptajn: Den bedste rom i hele Cuba.
Jeg forskede i det.
- Havana er en travl by, ikke? - Det sagde du også sidste gang.
- Det er en smuk by. - Helt sikkert.
Det tog en evighed at planlægge rejseplanen.
Dejligt, at I nåede frem.
I burde tage dertil. I ville elske det.
Far ville være vild med romtønderne.
Ellers tak.
Værsgo.
Vi var omkring 250 sømil-
-sydvest for Kap det Gode Håb.
Skibet var lastet med vilde og farlige dyr-
-da skibet blev fanget i en frygtelig orkan-
-og vi var omringet af hvide tænder.
Hvad er hvide tænder?
Det hvide skum på de enorme bølger.
Så fløj burene op i luften og faldt ned på dækket.
Og pludselig...
- Undskyld. - Tak.
Og pludselig så jeg en gorilla. Ja! En gorilla!
Den dansede på maskinmesterens hoved.
Jeg blev vred! Jeg var rasende!
Jeg kvalte den! Sådan her. Med de bare næver.
- Det er en sand historie. - Slet ikke.
HJEMMEHJÆLP SØGES, HASTER
Det må have været en smuk have.
Hvis bare min mand og jeg kunne komme oftere.
Der er han!
- Martin, det er Annie. - Goddag.
En fornøjelse at møde dig.
- I lige måde. - Denne vej.
Far?
Lige en advarsel. Min far kan være... lidt svær.
- Jeg forstår. - Han vil være kaptajn på sit skib.
Så det er bedst, når du er her-
-at du er så diskret som muligt.
Et øjeblik. Far! Vi har besøg.
Far?
Der er du jo.
Må man ikke være i fred i sit eget hjem?
Vær nu sød, far. Hushjælpen er her. Annie.
- Nej. - Hun venter. Lad mig præsentere dig.
Glem det! Nej.
Jeg beklager. Han har travlt.
Skal vi gøre det en anden gang?
Nej, det er fint.
Kan du arbejde to dage om ugen?
Mor!
- Mor! - Undskyld, men jeg har travlt!
- Hvor skal du hen? - Jeg ringer senere!
Hallo?
Du godeste! Undskyld.
Grace sagde, at jeg bare kunne gå ind, hvis...
Din datter holder meget af dig. Mine holder også af mig. To styks.
Kelly, den yngste, arbejder på sin mands pub.
De har det svært.
Lange aftener og tidlige morgener. Og børnene skal passes.
Jeg prøver at hjælpe, så godt jeg kan.
Suzys datter Melanie er allerede voksen.
Hun skal vist snart giftes og selv få børn.
Så bliver jeg oldemor.
Har du en større affaldssæk?
Grace!
Din livret.
Jeg beklager, Martin. Carol ringede. De mangler folk igen.
Hvis jeg tager denne vagt, får jeg fri i weekenden til at besøge far.
Undskyld.
Vi ses senere, ikke?
Jo.
- Hallo? - Hej, det er Grace Grimes.
- Goddag. - Er det et dårligt tidspunkt?
Slet ikke. Et øjeblik.
Undskyld. Fortsæt bare.
Hvordan klarer min far det nye regime?
- Det er lidt tidligt at sige. - Selvfølgelig.
Men jeg tror, det bliver godt.
Det er godt at høre.
- Tak igen, Annie. - Ingen årsag.
- Farvel. - Farvel.
Lad os se, om den består testen.
Hvor meget betaler hun dig?
- Undskyld? - Min datter. Hvor meget om måneden?
Firehundrede.
Jeg giver dig fem. Hvis du holder dig væk herfra.
Mor.
Mor!
- Hvad? - Gorillamanden!
- Mr Grimes, kan jeg hjælpe dig? - Jeg leder bare efter Annie.
Hvis du går ud med vores mormor, så tag os med. Mor skal arbejde.
- Nej. Jeg kan passe ungerne. - Nej!
Det behøves ikke. Det tager kun et øjeblik.
Farvel.
- Hvor vover du bare at dukke op! - Jeg kom for at undskylde.
Er du en mand, der nyder at ydmyge kvinder?
Howard Grimes, du kan ikke narre mig.
Jeg kom for at undskylde.
Og bede dig om at komme tilbage.
- Hej. - Hej.
Tak.
- Hvad er det? - Vi bør tale sammen.
- Om hvad? - Os.
- Vores fremtid. - Martin...
Det her går ikke.
Ikke nu. Jeg er på bristepunktet.
Bekymringer om min far og forfærdelige arbejdstider.
Jeg går i terapi uge efter uge.
Fordi du bad mig om det.
Hør her...
Min arbejdsgiver laver en lydbogsafdeling.
- De mangler en redaktør. - Dig?
Ja.
Det er da godt, ikke?
- Kontoret ligger i München. - Martin...
Jeg har lige fortalt dig, hvad jeg kæmper med.
Et øjeblik.
Du burde gøre noget med dine æbler.
- Som hvad? - Det ved jeg ikke.
Det er spild at efterlade dem til hvepsene.
Du godeste!
- Hvad er der? - Pigerne!
Jeg skulle hente dem fra dansetimen. Og bussen er kørt.
Piger! Jeg er så ked af det!
Jeg er så ked af det. Kom, sæt jer ind i bilen.
- Hej, du der? - Ja.
Kvalte du virkelig gorillaen?
Hvorfor? Troede du, jeg fandt på det?
Hvad med det her?
Jeg har lavet en halskæde af dens tænder.
- Må vi se den? - Må vi?
- Jeg har den ikke på mig. - Hvor er den?
- Derhjemme. I min skatkiste. - Må vi se den?
Må vi?
Har du stadig smerter?
Jeg vil se, om vi kan øge dosen.
Tak.
- Har din mand besøgt dig? - Nej. Det kan han ikke med sit ben.
Selvfølgelig ikke.
Owen, ikke sandt?
- Og din søn? - Han kommer i aften.
Og han hedder... Chris, ikke sandt?
Du huskede navnene. Du er en sand engel.
Nu skal du hvile dig.
- Det ser godt ud. - Tak.
- Hej. - Hej.
Morfindosen i seng fire skal øges.
- Får du Miller til at godkende det? - Ja.
Tak.
Jeg får min lange weekend, ikke?
- Jo. - Godt.
Hvordan har din far det?
Godt, håber jeg. Det finder jeg ud af.
- Og terapien? - Spørg ikke.
- Du må være engageret. - Du så, hvad jeg engagerede mig i.
Okay...
Er der nogen, der har noget at sige?
Ingen af jer?
Belinda, kom og hjælp! Kom nu!
Godt. Vil I hente nogle flere?
Sådan!
Af sted med jer.
- Har du brug for hjælp? - Ja!
Værsgo.
Se. Jeg har øvet mig i årevis. Klar?
Vi vil have et stressfrit bryllup-
-men han kan ikke holde på en hemmelighed.
De var til et rigtigt bryllup-
-fra top til tå i pailletter og glitter-
-og en hel masse flæser.
Vi dukkede op i shorts og T-shirts, solbrændte og svedige.
Hej, Grace!
- Jeg forstyrrer vel ikke? - Slet ikke.
Vi har plukket æbler. Det er min familie.
Grace er Howards datter.
- Hej, Grace. - Godaften. En fornøjelse.
Sagde far ikke, jeg kom?
At jeg tog fri i weekenden for at komme?
Har du ikke fortalt dem det, far?
- Det glemte jeg. - Javel. Du glemte det.
- Der er varm mad i køkkenet. - Du får en tallerken.
Nej, lad være. Jeg spiste på vej herhen.
Det er Grace, Howards datter. Gå hen og sig hej.
Hej, Grace. Rart at møde dig.
Onkel Howard gav mig de her gorillatænder.
'Onkel Howard' løj desværre.
- Det er bare fisketænder. - Hvordan ved du det?
Fordi de er mine.
- Mor! - Hej, skat!
Vent!
- Forklar mig noget. - Hvad?
- Du og Howard er venner. - Ja.
- Men du arbejder for ham. - Ja.
Har du brug for penge? Brian og jeg kan hjælpe dig.
Du skal ikke overanstrenge dig.
Lad mig fortælle dig en hemmelighed. Jeg kan lide det.
Hallo?
Howard?
Hvordan får man den til at virke?
- Du er fyldt med overraskelser. - Tja...
Det var Elaines.
Den har stået her i årevis. Halvfærdig.
Lige siden hun druknede.
Det må have været hårdt.
Det er længe siden.
- Din mand må ligge her. - Ja.
Vil du besøge hans grav?
Nej. Det behøves ikke.
Jeg har ikke været her siden begravelsen.
Hvorfor ikke?
Behandlede han dig dårligt?
Og pigerne.
Hvor dårligt?
- Jeg vil helst ikke gå i detaljer. - Naturligvis.
Sådan et forhold kan ødelægge en.
Til sidst ved man ikke, hvem man er mere.
Hvordan har du klaret dig?
Bedre.
Det her hjælper.
Hvilket?
Det her.
Hallo?
Hej, Grace.
Jeg fik ikke mulighed for at sige det sidste gang.
Der foregik så meget.
Jeg ville takke dig for dit arbejde.
Og hvordan du har påvirket min far.
Tak.
Siden han gik på pension, har jeg gjort alt for at ændre hans-
-hårdnakkede og vanskelige adfærd.
Så dukkede du op.
Hvad er din hemmelighed?
Det ved jeg ikke.
Måske tager jeg ham bare, som han er.
- Han bliver jo ældre. - Ja.
Og med tiden har han brug for mere hvile og ro.
Og rutiner.
Jeg er ikke helt med.
Jeg har fået ham skrevet op til plejehjemmet St. Bridget's.
Når en plads bliver ledig, har vi ikke længere brug for dig.
Jeg ville bare advare dig.
Jeg forstår.
Og jeg forventer selvfølgelig, at du...
som min ansatte ikke fortæller nogen om det her.
Ikke engang min far.
Ikke?
Han ved ikke altid, hvad der er bedst for ham.
Lad os køre en tur.
Kom nu!
Vi plejede at komme her ret ofte.
- Med Elaine? - Nej. Med Grace.
Her så hun fragtskibene gå i havn.
Hun elskede havet.
- På grund af dig? - Sikkert.
Hun har markeret alle mine havne på sit kort.
Når jeg kom hjem fra mine rejser, ventede hun på mig ved lågen.
Det må have været hårdt for hende.
Og for hendes mor.
Altså...
Elaine...
Måske skulle hun ikke have taget en sømand.
Hvorfor ikke?
Det blev sværere og sværere.
- At rejse væk? - At komme hjem.
Jeg følte mig som en fremmed. I mit eget hjem.
En skønne dag...
Ingen Grace ved lågen.
Hvad er der?
Grace planlægger din fremtid.
- Hvad? - Du er skrevet op på plejehjemmet.
- Hvordan ved du det? - Det sagde hun.
Hvorfor passer hun ikke bare sig selv?
Måske tænker hun på dit bedste.
Ja. Præcis.
Nå, men jeg måtte ikke sige det.
Nu ved du det.
Jeg må hellere gå.
- Annie? - Ja?
- Er du enig med hende? - Bestemt ikke.
- Hvad hvis... - Hvad?
Ikke noget.
Bare sig det, Howard.
Hvad hvis... Ville du flytte ind her? Hos mig.
Som ansat?
Nej.
Javel...
Det, vi har sammen, vil ikke ske igen.
Og hvad med Grace?
Hvad med hende?
Jeg arbejder for hende.
Jeg kan ikke gå bag hendes ryg.
Jeg taler med hende.
Gør du? Virkelig?
Det lover jeg.
- Bagi, i siden. - Okay.
- Hvilken side? - Den her.
Er du sikker på det her?
Piger... Jeg er virkelig bange.
Tror du, alt er i orden?
Det skal nok gå.
Burde vi...?
Lægge os til at sove? Ja.
- Godnat. - Godnat.
Du overtaler mig, Martin.
Jeg kan lide det her.
- Hvad laver du? - Jeg er forlægger.
Rodet er organiseret kaos.
- Hej. - Hej.
Estelle, Sunnyside Ejendomme. Sikke et hyggeligt hus.
Tak.
Det er Grace. Min kone.
- Er det dig på billedet? - Ja.
Jeg tog det billede. Vi var i Barcelona.
Det var en dejlig aften.
- Jeg kigger på køkkenet. - Ja.
- Hvad fanden laver du? - Det fortæller jeg senere.
Vi rev den væg ned for at få mere plads.
- Du kan se, hvad vi gjorde med lyset. - Smukt.
- Sluk det. - Er det ikke din plade?
Jeg købte den, men Grace spillede den igen og igen.
- Jeg synes, den er god. Kom, Howard. - Hold nu op.
- Kom nu. - To minutter.
- Hvor skal du hen? - To minutter.
Howard?
- Kan du huske, om du besvimede først? - Nej.
- Husker du det ikke? - Nej, jeg besvimede ikke.
- Jeg sagde jo, jeg gled. - Okay.
Hvad angår de fysiske skader, er der ingen fare.
- Hvorfor så alt det her? - For en sikkerheds skyld.
Du ved, hvordan det er. Du kommer ind til observation.
- Har du sagt noget til Grace? - Nej.
Godt. Det ville være en grund til, at hun plager mig.
- Hvad sagde de på hospitalet? - Højt blodtryk.
- Ikke andet? - En masse postyr for ingenting.
- Hvad laver du? - Kender du salgspriserne på huse?
Hvad snakker du om? - Det er ikke nu, vi skal sælge.
- Jeg bad bare om en vurdering. - Hvorfor?
- Undskyld? - Hvorfor spurgte du ikke mig først?
Jeg prøvede, men du ville ikke tale om det. Ligesom alt andet.
- Jeg blev fyret i dag. - Det gør mig ondt.
På grund af omorganisering.
Måske... Måske kan vi overveje München nu.
Ved du hvad? Bare rejs.
Tag til München. Hyg dig.
Bare du efterlader et tag over mit hoved.
Okay.
- Jeg ville bare hjælpe. - Ja.
Far?
Grace.
Vent her et øjeblik.
- Hvad er det her? - Det er jul. Jeg vil ikke skændes.
Bor hun her?
Hvorfor sagde du ikke, du kom?
Hun er din husholderske!
- Grace... - Min ansatte.
Hun var din ansatte.
Jeg kan godtgøre hendes løn, men hør her...
Jeg har inviteret hendes familie til jul.
Du er også velkommen. Hvis du kommer, vil jeg ikke have ballade.
- Forstår du det? - Ballade?
Forstår du det?
Først vil jeg gerne takke jer for-
-at I tilbringer dagen med os i vores hjem.
At høre lyden af børnestemmer i dette hus igen er-
-en fornøjelse.
Jeg vil udbringe en skål-
-for en kvinde, hvis kærlighed og godhed-
-har gjort mit liv perfekt.
Skål for Annie.
For Annie!
- Hvad laver du? - Ordner den der.
- Se denne vej. - Den er god.
- Mine venner putter hvidløg i. - Nej.
- Smager det? - Jeg er ikke sulten.
- Kom din mand ikke? - Nej. Han arbejder.
I julen?
Jeg ville også være blevet hjemme. Jeg troede, min far var alene.
Og dine brødre?
I et varmt land på et luksushotel.
Ikke sandt, far?
Fik du nogen julekort i år?
Gaver med posten?
De skal nok komme.
Om et halvt år har du fødselsdag.
Så får du en flaske rom eller tequila-
-eller hvad nationaldrikken er på årets feriedestination.
Hvad?
Sjovt nok er min fars barskab er propfyldt.
Hans søde sønner har ikke bemærket-
-at deres far ikke har drukket i 100 år.
- I øvrigt... - Så er det nok!
Hvordan er det, du opfører dig?
Der er noget galt med Grace.
- Hun er ikke som dine døtre. - Det er rigtigt.
Fordi hun er din datter. Og du sårede hende.
Hun ville have vendt sig imod os med det samme.
Havde du givet hende en chance, havde hun vænnet sig til det.
Jeg ville have, hun skulle acceptere det.
Hvorfor skal jeg bede hende om tilladelse?
Det forklarer ikke, at du brød dit løfte til mig.
Jeg sværger, jeg ville fortælle hende det.
Jeg elsker dig-
-men hvis du behandler dit eget kød og blod sådan...
ved jeg ikke, hvad jeg skal tro om mig og dig.
Grace!
- Hvad jeg vil have? - Ja.
- At blive værdsat. - Hvad betyder det for dig?
Jeg ved, hvad det ikke betyder.
Fortsæt.
At jeg konstant skal straffes for at tage mig af andre.
Først for min mor og nu min far.
- Hvordan føles det? - Føles?
Martin?
Det er ikke en følelse.
Det er et faktum.
Når vi gennemgår en proces-
-bliver vi bevidste om vores livsmønstre.
Så observerer vi os selv.
Og vi spørger, hvad det betyder.
Nogen tanker?
Ved I hvad? Jeg har fået nok.
Undskyld? Grace?
Glem det! Det her er spild af min tid.
Gud velsigne jer.
Se lige mor.
- Det er pinligt. - Jeg viser dig det. Sådan her.
Undskyld? Jeg tager et billede.
Flot. Mange tak.
Nu forstår du det.
- Du er et naturtalent. - Næppe.
Selvfølgelig er du det.
Hvad?
Jeg sagde: Vil du gifte dig med mig?
- Grace? - Hej, far.
- Annie. - Hej, Grace. Skal jeg lave te?
Nej. Få pigerne i seng.
Kom så, piger.
- Hvornår sker det? - Nu. Med det samme.
Og dine møbler?
Midlertidigt i opmagasinering.
- Grace... - Hvad?
Du kan ikke flytte ind på øverste etage.
Huset er solgt. Martin skred. Hvor skulle jeg ellers bo?
Hvis du leder efter arbejde her, så lej et sted.
Hvorfor skulle jeg? Det her er mit hjem.
Mors hjem.
Hospitalet har nok en bolig til dig.
Er det på grund af hende?
- Vil hun ikke have mig her? - Hold så op.
Du er altid velkommen på besøg.
- Men ring først. - Kan du høre dig selv?
Tal ikke så højt.
- Pigerne sover. - De er ikke dine piger.
- Jeg er din pige! - Grace...
Det betød jo aldrig noget for dig. Du har altid været ligeglad med mig.
Og mor.
Du skal gå nu.
Kære Annie...
Da jeg ansatte dig som min fars husholderske...
kunne jeg ikke vide, at han ville manipulere dig til at flytte ind.
Kan du ikke se, hvad der sker?
Han får din arbejdskraft gratis.
Og alt det andet, han beder dig om at gøre.
Han har altid taget, hvad han skulle bruge.
Højere!
Han har aldrig tænkt på andres behov.
I hvert fald ikke mine eller min mors.
Og snart heller ikke dine.
Han kan sige, han elsker dig-
-men han tænker kun på ét menneske.
Du godeste, mor.
Tror du på hende?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Hvad du end gør, så sæt dig selv først.
Godmorgen, alle sammen. Grace skal afløse Dorothy.
Goddag.
- Tag noget te eller kaffe. - Nej tak.
- Grace Grimes, ikke? - Jo.
Joyce O'Malley.
- Jeg tror, vi gik i skole sammen. - Er det sandt?
- Du skulle tage dig af din mor. - Det er rigtigt.
Jeg syntes, det var ret utroligt.
- Er Howard din far? - Ja.
Jeg er gode venner med Kelly.
- Kelly? - Annies datter.
Nå ja.
- Sikke et sødt ældre par. - Annie og Howard? Helt sikkert!
Tænk engang. At forelske sig i deres alder.
Du har stadig håb, Peggy.
- Hvornår er brylluppet? - Det er ikke afgjort.
Grace? Har din far og Annie en dato?
Fang mig!
- Så er det nok. - Nej.
- Jeg ender på lighuset. - Eller plejehjemmet.
Hvad er det?
Der efterlader man gamle mennesker-
-når de bliver for gamle, eller familien tager på ferie.
- Som med en hund? - Ja, som med en hund.
Men man behøver ikke være i snor.
Howard! Howard! Du godeste!
Det var et iskæmisk slagtilfælde.
- Okay. - Hans anfald var nok en advarsel.
- Hvilket anfald? - Det han havde i november.
Hvad snakker du om?
Grace.
- Hvorfor har ingen fortalt mig det? - Hvilket?
Om fars anfald i november.
Han sagde, at det bare var for højt blodtryk.
Laver man så en MR-scanning?
Lad mig fortælle dig, hvad min far ellers har skjult for dig.
Et alvorligt slagtilfælde for fem år siden tvang ham på pension.
- Bare jeg havde vidst det. - Jeg sagde det, da jeg ansatte dig.
Fred og ro, ikke? Lad ham være.
Hvordan gik det?
Du satte dine børnebørn i bilen, selvom han har permanent køreforbud.
Du lod det ske.
- Jeg vidste det ikke. - Præcis.
Du ser en charmerende, kærlig mand.
Men han gør, som det passer ham, uanset konsekvenserne for dig-
-eller nogen andre.
Hvad har han fortalt om min mor og mig?
Han sagde, at han ikke støttede dig, da han burde have gjort det.
Han efterlod mig...
alene...
med min klinisk deprimerede mor.
Jeg var kun 14.
Madede, vaskede og skiftede tøj, hvis jeg kunne få hende ud af sengen.
Jeg vidste bare, at...
Jeg skulle få min mor klædt på til fars hjemkomst.
Jo værre hun fik det-
-desto hurtigere forsvandt min far langt ud på havet.
Da min mor druknede...
bebrejdede han mig.
Fordi jeg ikke var der.
Jeg var der ikke.
Jeg må hellere gå.
- Nu hjælper han ikke. Ved du hvorfor? - Jeg må gå.
- På grund af dig. - Jeg lader jer være alene.
Ja, gå du bare! Og bliv væk!
Vent, far. Jeg hjælper dig.
Så er vi her. Velkommen hjem.
Sådan. Det er fint.
Du bliver snart rask igen.
Sådan. Du skal bare blive ved. Sådan.
Vil du have te? Jeg sætter vand over.
Jeg vil arbejde kortere dage, så jeg kan være her om nødvendigt.
Vi skal nok klare os, far.
Værsgo.
Hvor er min telefon?
Grace? Hvor har du lagt telefonen?
Så, far...
Grace?
- Hej, Grace. - Annie.
- Jeg vil tale med Howard. - Nej.
- Hvorfor ikke? - Han må ikke blive oprevet.
Hvis du bekymrer dig om min fars velfærd, så vær sød at gå.
- Jeg vil tale med ham. - Du må gå.
Annie!
- Far, hvad laver du? - Annie!
- Far... - Annie...
Du må være sulten.
Hvad sagde du til Annie?
Svar mig.
At du har brug for hvile. At man må tage sig af dig.
Hun kan tage sig af mig.
Ønsker du, at det samme gentager sig?
Men værre?
Hvis jeg ikke kan være sammen med hende...
kan jeg lige så godt være død.
Hvad?
Det plejede mor at sige.
Om dig.
Okay. Lad os gå i gang.
Far!
Far, kig på mig!
Hej! Kan jeg hjælpe dig?
- Jeg skal besøge Howard Grimes. - Ja. Er I i familie?
- Nej, men jeg er... - Jeg beklager.
- Må jeg lægge noget til ham? - Ja.
- Hvem skal jeg sige, den er fra? - Annie.
- Annie Bell? - Ja.
Han hviler sig udenfor.
Der er han. Ved bænken.
- Værsgo. - Tak.
Howard?
- Annie. - Howard.
Jeg har noget til dig.
Græd ikke, min ven.
Undskyld.
Det, vi havde sammen, var vidunderligt.
Ja, det var.
Skal vi stadig giftes?
Hvis du stadig vil.
Af hele mit hjerte.
Intet ville gøre mig mere lykkelig.
Så er det afgjort.
Hallo?
- Var han alene? - Nej.
- Du var hos ham, da han... - Ja.
Jeg ville bare sige...
Tak.
Danske tekster: Rikke Thomsen Iyuno