Polisen har ännu inte kommenterat händelsen,
men detaljer har börjat komma fram.
Kroppen kastades tydligen ut ur ett fordon utanför Anna Livia's,
en restaurang som frekventeras av kändisar och politiker.
Inrikesminister Peter J...
Sitt.
Jag blir inte långvarig, så jag står.
- Jag vet vad du kommer säga. - Då kan väl du säga det?
Att jag har tagit mig vatten över huvudet.
Att jag lägger mig i saker som inte angår mig.
Att jag är ute på farligt djupt vatten. Nära?
Mitt i prick.
Du bussar ett team på MI5 för att testa vårt försvar.
- Det teamet har löpt amok. - Mer än amok.
De dumpade en jävla kropp utanför min favoritrestaurang.
Det lär ha en negativ inverkan på bordsbokningarna.
- Är det ditt fokus? - Jag känner ägaren.
Och jag är en av investerarna. Men det hör inte hit.
- Nej. - Det här får inte komma ut.
Då måste jag avgå.
Och det skulle underminera Chieftain som företag.
Och även där har du investerat.
Du förstår mitt problem.
Jag låter dig gärna drunkna för egen maskin.
Men du har vanärat MI5 med de här dumheterna.
Så jag ska städa undan och få det att försvinna.
Hur? De får inte vinna.
Låt mig – proffset – sköta det.
Ingrid.
Jag ska släppa in expertgruppen och låta dem se gråböckerna.
På riktigt? Det behöver du inte. Du kan uppehålla dem, och sen spåra dem.
Då kan inrikesministerns expertgrupp göra intrång hos MI5 på riktigt,
på ett sätt som skadar honom men inte oss.
Det finns inget värdefullt i byggnaden.
Nej, men jag är chef över den. Kommer det påverka mig?
Självklart inte, Diana. Jag lovar.
Cartwright?
Där uppe.
Jag har räknat ut var Donovan håller Standish.
- Knappast. - Inte exakt,
men jag har en lista på fastigheter från Chieftains register.
Jag har begränsat dem till dessa fyra.
Tidsramen ger att hon är inom fem mils avstånd.
Donovan skulle inte använda en av Chieftains fastigheter.
- För att? - Då skulle de veta var han finns, dumfan.
- Jag gör det. - Okej.
Visa bilden på Standish med en pistol mot huvudet.
- Visst. Det har hänt lite grejer. - Spindeln jobbar för Chieftain.
- Tack. - Inga problem.
De tänker inte släppa Standish, så jag blir tvungen att hämta henne.
Här. Sätt den på din laptop. Förstora den. Gör den större.
Så tänk.
Var det... Hörde ni några bakgrundsljud när de ringde?
Nej. Ingenting.
- Men hörde du vad hon sa? - Spindeln visste om expertgruppen.
- Ja. Vad var meddelandet? - Meddelandet löd: "Säg inget till nån.
Gå till Barbican Bridge annars dör Catherine Standish."
- Och Spindeln var där. Han vet. - Ja.
Glöm den jävla Spindeln.
Han är död.
Vad?
Vänta, är du... Vi var just med honom.
Ja. Men efter det,
rullades han ut ur en bil framför en restaurang
- där Judd och Monteith åt lunch. - Vänta. Vem dödade honom?
Donovan, verkar det som.
Han kanske kände att ingen uppmärksammade honom.
- Skulle de döda för gråböckerna? - Det verkar så.
För helvete.
- Hon tycks vara i ett hus. - Det underlättar. Veckans anställde.
Hon rycker till.
- Hon har en pistol mot huvudet. - Nej. Hon vill visa oss nåt.
Zooma in där, på den där delen av väggen.
Det där däremot underlättar. Duktig kicka.
Hitta huset där de där tre växte upp.
Kom igen. Upp med hakan. Han var en riktig skitstövel.
Vart ska du?
Kyrkan.
BASERAD PÅ BOKEN REAL TIGERS AV:
Okej, rappa på. Jag har underordnade att mobba. Jag är upptagen.
- Ingen i Slough House är upptagen. - Kom igen. Kör.
Expertgruppen har dödat en person och tagit två gisslan.
Jag vet inte vad de tror gråböckerna innehåller, men där står inget av värde.
Jag föreslår att vi ger dem det de vill ha och får loss gisslan snabbt,
- och sen hanterar dem. - Okelidokeli.
Jag vill att du och ditt team eskorterar dem in och ut.
Jaså, det vill du?
- Alla vinner på det. Tro mig. - Tro dig? Det kan vi ta en annan dag.
Få tillbaka Standish snabbt. Sen har du en tjänst innestående till när du vill.
Nä.
Jag klarar mig.
Jag har varit i en sån här situation förr.
"Förlåt, Jackson. Vi fuckade upp. Gör oss en tjänst.
Gå igenom den här dörren, så löser sig allt."
Sist jag gjorde det hittade jag ett avhugget huvud på ett jävla bord.
Du kan rensa upp din egen skit.
- Det är inte min skit. - Nej, det är Judds.
Jag tror att du vill ha min hjälp att rulla honom i den.
- Vad ska du säga till din fru? - Om vad?
Om att ha blivit avskedad.
Jag hade inte tänkt säga nåt.
Min fru är förvånande nog ointresserad av din eventuella avskedning.
Hon vet inte ens vem du är, kompis.
Båda blev avskedade.
Varför skulle han avskeda mig? Jag hade inget kokain på mig.
"Ni är jävligt avskedade.
Jag har fan hemorrojder som är till mer jävla nytta än ni."
- Det var meddelandet. - Jag vet. Han pratade om dig.
Men det lär du få veta när vi är tillbaka på Slough House.
Hemorrojder är plural.
- Man får inte en hemorrojd. - Det får man visst.
Okej. Tja, du vet säkert.
- Varför skulle han avskeda mig? - För att du är en förtappad spelare?
Du har ansträngningsskador från rouletten. I båda händerna.
Nej, spelarna får inte snurra hjulet själva.
Och min hobby påverkar inte jobbet som dina droger.
Ingen märker när jag är hög.
Du inser väl att det inte är bra?
Hundra pund på att det gäller oss båda.
Femhundra.
- På riktigt? - Skit samma – en lax.
- Deal. - Ja. Deal.
Det finns ingen mjölk.
Catherine köper alltid mjölk.
Vad tror du Lamb har planerat när Ho hittar huset?
Jag antar att vi stormar in och hämtar henne.
Är du faktiskt upprörd över Spindeln?
Jag hatade fan den mannen. Jag hatade honom, men...
...du vet, en gång var vi vänner.
Var ni?
Ja.
Jag tycker han utnyttjade dig. Mycket.
Hade det varit tvärtom hade han inte brytt sig.
- Japp? - River Cartwright?
Ja.
Jag ringer från St Joshua Club, där din farfar var medlem.
Är medlem.
Det har uppstått en tvist om hans medlemskap...
Varför ringer du min sonson? Tror du mig inte?
Ja, ja. Jag vet vad det gäller.
Vill du prata med honom?
Nej, det behövs inte. Jag ska bara...
- Jag kommer. Jag är nära. - Gärna.
Okej. Tack.
Jag måste gå och hjälpa min farfar.
- Vad? Nu? - Ja, nu.
Tack för teet.
Jag föredrar te utan mjölk, så...
- Nu är vi eftersökta för mord. - Jag är.
Inga fler sologrejer.
- Allt är under kontroll. - Du dödade nån.
Och nu lär vi få som vi vill.
- Är du säker? - De kommer ringa.
- Och vad händer med dig... - Det kvittar!
Först får vi rättvisa för Alison.
När det är klart, tar jag vilket straff som än kommer i min väg.
Vad ska du göra med mannen du tagit som gisslan?
Inget.
Är han din chef? Din gisslan? Han tänkte släppa mig.
Vi måste hålla kvar dig ett tag till.
Vi valde dig av en anledning.
- Det här? De finns i den nya förvaringen. - Som du vet allt om.
Du vet vilka akter ligger i vilka lådor i vilka rum.
Det här är avvecklade dokument. Inte intressant...
De är intressanta för mig.
De här ingick i en grupp akter som skulle ha förstörts.
Då borde det kvitta om du säger var de finns.
Tyvärr, jag kan inte. Jag skulle få problem om jag gjorde det.
Du har redan problem.
Jag vet vad du är kapabel till.
Men pistolen mot huvudet var bara teater. Du kommer inte att skada mig.
Okej.
Allt jag sa på det där kafét var sant.
Förutom ditt namn.
Mitt namn är Sean Donovan.
Jag är alkoholist.
Och jag har förlorat nån.
Hon var MI5.
Hon hette Alison Dunn.
Jag älskade henne.
Efter hennes död...
Jag gick i bitar.
Sarah där nere, och Ben, till en viss del,
plockade upp mig och gjorde mig hel igen.
Sa att Alison inte ville att jag kände skuld.
Hon hade velat att jag gjorde det rätta, som hon försökte.
Jag jobbade med henne på ambassaden i Istanbul.
Hon skulle precis läcka en topphemlig akt.
Ditt folk dödade henne för den. Fick det att likna självmord.
Det är naturligt att ta på sig skulden när nån tar sitt liv.
Särskilt om man stod personen nära.
Jag var med henne precis innan. Hon dödade sig inte. MI5 dödade henne.
Nej. Nej. Sånt gör inte vi. Vi gör tvivelaktiga saker, men inte sånt.
Hur vet du det?
Innan jag hamnade på Slough House, arbetade jag för MI5:s chef.
- För Tearney? - Nej.
Charles Partner. Han var den bästa de hade.
En sån man skulle inte låta döda en av sina egna agenter?
- Nej. Om inte agenten var en förrädare. - Hon var ingen förrädare.
Vad innehåller akten?
Jag vet inte.
Men det fick henne att vända sig emot organisationen hon jobbade för.
Vi behöver veta var akten finns.
- Snälla Catherine. - Då skulle jag gå emot MI5.
- Det kan jag inte. - Du vore inte den enda.
Vi vet att den finns i fastigheten på grund av en källa på Park.
Nån annan som inte gillar de tvivelaktigheter som sker.
- Jag har vigt mitt liv åt MI5. - Som Alison.
Och de förrådde henne.
Tycker du fortfarande att de är värda att beskyddas?
- Ben! Ben! - Sarah? Sarah!
- Är du okej? - Ja.
- Hon gick för att kolla Sturges. - Han sa att han ville ha vatten.
Gå in och vakta Standish. Kom med mig. Vi måste hitta honom.
Gå ditåt. Möt mig vid bortre grinden. Gå!
Okej.
Jösses.
Ben!
Släpp honom.
Stanna!
Bonjour. Kan jag få lift? Äsch, för helvete.
Hur säger man "kör" på franska? Kör! Kör, kör, kör!
Är du okej?
Där är du.
Vad har hänt med ditt ansikte?
En arkiveringsolycka.
Säg till honom att han har fel, okej?
Men det har han väl inte?
Vad pratar du om?
Jag har varit medlem i 50 år.
Ja, och de senaste åren har du knappt varit här.
Vad har det med saken att göra? Jag betalar avgiften.
Nej, det gör du inte.
Vi diskuterade det, minns du?
Du förnyade inte medlemskapet för att du aldrig nyttjar det.
Vadå, menar du att jag inte skulle minnas ett sånt beslut?
Vi var i vardagsrummet, vid elden.
Hur hjälper den informationen?
Och du sa att ett halvt århundrades medlemskap räcker.
Knappast.
Och du klippte sönder kortet och kastade det i elden.
- Det är telefonförbud här. - Ja, nej. Jag vet.
- Ja? - Det är Ingrid Tearney.
Morgonen var en katastrof.
Är du där?
Ja, en katastrof. Jag håller med.
Det finns ett sätt du kan ställa allt tillrätta.
- Okej. - Expertgruppen vill titta i gråböckerna.
Du för dem in i byggnaden och sen ut igen.
- Är det allt? - Det är allt. Gå dit och vänta på dem.
Säkert att du vill involvera Slough House?
Cartwright och Standish är redan involverade.
Går nåt mer fel är det deras och Judds ansvar.
När ska jag agera?
Följ efter expertgruppen när de lämnar byggnaden.
När de släppt Standish, grip dem.
Använd Chieftain.
De startade det här, de kan avsluta det.
Förlåt att jag släpade hit dig för det här.
- Nej. Misstag gör man lätt. - Det är inte det. Jag tappar greppet.
- Här. - Tack.
- Du tappar inte greppet. - Det gör jag.
Namn, ansikten, platser.
Jag kommer inte ihåg lika lätt som förr. Var är mina nycklar?
Lugn. Det är nog bara en fas.
Okej, vi skaffar dig en taxi tillbaka till stationen.
Ja.
Jag blev just uppringd av chefen, som bad mig om en tjänst.
Vad för slags tjänst?
Att ledsaga någon in och ut från en skyddad plats.
Vad händer sen?
Nån blir frisläppt.
Varför tvekar du?
Det finns alltid bakomliggande motiv.
Det förvärrar säkert min situation.
Det är bara det att jag ser det inte än.
Vad tycker du?
Hon är chef. Du har redan sagt ja.
Du frågar bara för att få mig att må bättre.
Ser du? Du är fortfarande vass.
Smidigt.
Jag är ledsen, okej? Jag är ingen jävla soldat.
- Det är aldrig ditt fel, va? - Kan det inte vara bådas fel?
Du gjorde bort dig först och värst. Som vanligt.
- Varför säger du det inte? - Säger vad?
- Det hade inte hänt om Alison var här. - Det hade inte hänt om Alison var här.
- Vi gör det för att hon dödades. - Du stod henne alltid närmare än jag.
Du behöver inte få mig att må skit för att jag lever.
- Så menar jag inte. - Jo, det gör du fan.
Den perfekta jävla högpresterande systern, ständigt i kontroll – mördas.
Och du får nöja dig med den sämre systern.
- Det handlar inte om det. - Förlåt att jag är så jävla värdelös.
Jag trodde Sean var galen.
Du gick tillbaka till honom. Hindrade honom från att dricka ihjäl sig.
Du sa att om det fanns en chans att hon blev mördad,
skulle det inte vara gagnlöst. Vi skulle få det att räknas.
Ja, och hur går det, Ben?
Jag förlorade en gisslan, och nu är Sean borta.
- Han kommer tillbaka. - Och om han skadats eller gripits?
Vad?
Jag kan bara ge er rumsnumret. Det underlättar.
Tack.
Var har du varit?
- Jag var tvungen att träffa min farfar. - Hoppas du inte hälsade från mig.
Jag har hittat sju hus där barn med de namnen växte upp.
Det hjälper fan inte. Jag har inte sju bra agenter att skicka ut.
Jag har inte ens en.
Bara fyra av dem ligger nära nog för att vara intressanta.
Om det leder till nåt, toppen,
men jag behöver inte veta de satans detaljerna.
Bara ett av husen ligger avsides nog
för att vara logiskt som gisslancenter. Och nu blir det intressant.
Jaså?
Familjen Dunn som äger huset brukade hyra ut en buss till bröllop.
HYR BUSS TILL EVENT
- Lägg av. - Här står bussen.
Okej.
Ja, vi tar din bil. Jag behöver en tupplur på vägen.
- Heta Rod bakom ratten på hot roden. - Du ska köra i absolut jävla tystnad.
Förresten, jag tror att Park kommer ge Donovan det han vill ha.
Gråböckerna. De tänker ledsaga honom in i byggnaden.
Så vi behöver inte hämta henne. Hon släpps snart.
Tearney har ringt dig, va?
Så Standishs frihet ligger i dina händer?
Om det är okej med dig, åker jag och hämtar henne själv.
- Men du är okej med att jag går in? - Ja, om du vill. Ja.
Hon bad mig. Jag sa åt henne att dra åt helvete.
Hördu, kom igen.
För helvete. Rond två.
Här för att tömma skrivborden?
- Ser du? Plural. - Vänta, vadå?
Avskedar du mig med?
Jösses. Kan man inte avskeda nån här utan att behöva förklara sig?
Det här är väl ett skrämselskott för att motivera oss?
Om era skrivbord inte är tömda när jag kommer tillbaka,
sätter jag eld på dem. Och på er.
- Vad har jag gjort? - Du är inkapabel att följa instruktioner,
och hennes ögon rullar fortfarande efter vad hon nu snortade i sig.
- Vilka instruktioner? - Hann inte snorta.
Du ignorerade en direkt order.
Du skulle inte berätta om lägenheten för nån utanför Slough House.
Inom fem minuter stampade Pelle polis runt i den.
Så om det är okej, ser jag hellre att ni drar åt helvete nu innan jag blir sur.
- Knulla mig i röven. - Jag vet. Riktig penisförlängare.
Jag vill bara säga att det är en ära att bli utvald till fältarbete.
Håll käften.
Uppfattat. Spänn fast dig. De här g-krafterna är inte att leka med.
Nej, allvarligt. Håll käften. Annars blir jag inte att leka med.
Vi lyfter.
- Jösses. - Ursäkta.
Damen behöver en lätt hand.
Han kom undan. Stoppade en bil.
Så nu har vi ont om tid.
Jag blev uppringd av MI5. Jag måste ta mig dit.
Så nu måste Standish leverera.
Det har hon redan gjort.
Hur fick ni ur henne det här?
Hon bara berättade. Vi lyckades nå fram till henne.
Okej. Bra jobbat.
- Ska vi släppa henne? - Nej, bättre att de tror att vi har henne.
- Ifall hon försöker rymma. - Den behövs inte.
Jag kan inte ta den med mig.
- Jag gör mer nytta med dig än här. - Nej. Nej, nej. Jag ska bara gå in och ut.
Sist du sa så, lämnade du en kropp på trottoaren.
Jag måste slutföra det här.
Okej.
- Hej. - Hej.
Hur mådde din farfar?
Ja. Ja. Bra. Ja.
Vad händer?
Jag har ett uppdrag. Typ.
Att eskortera Donovan in för att se gråböckerna.
Vem gav dig uppdraget?
Tearney.
Okej, då går vi.
Jag har ett uppdrag.
- Du kan inte göra det själv, River. - Hon bad bara mig.
Du vill behålla äran för dig själv.
Ära spelar inte in. Jag gör som jag blev tillsagd.
Spela cool bäst du vill,
men du gillar att ha ett hemligt uppdrag från chefen,
utan en tanke på vad som kan gå fel.
- Varför tror du att nåt ska gå fel? - Ditt förflutna.
Visst.
- Jag erbjuder backup, inget mer. - Ja, och tack, men det behövs inte.
- Jag behöver ingen barnvakt. - Gud, ditt ego är ett sånt handikapp.
- Ursäkta, vad? Ska vi prata om handikapp? - Nej, jag har rätt bra självinsikt.
Ironiskt nog visar det påståendet total brist på självinsikt.
Donovan är en farlig man.
Han dödade Spindeln. Du behöver backup. Så är det.
Ursäkta, men sen när har du ett vapen på kontoret?
Det borde vara rätt lätt att räkna ut.
Okej, visst. Du får komma, men jag tar täten. Och pistolen.
Nix. Jag behåller pistolen.
Du kan knåpa ihop en liten sheriffstjärna, om du känner dig tuffare då.
- Ursäkta. Har ni bestämt möte? - Ja, raring.
- I vilket namn? - James Bond ska träffa Musse Pigg.
Nej, tack.
Hör upp, helgkrigare. Packa ett par extrabyxor.
- Alla era våta drömmar ska nu infrias. - Vad fan är det här?
General Monteith, ditt anhang verkar lite överansträngt. Vad?
- Vem fan är du? - Nick Duffy.
Dame Ingrid Tearney har skickat mig. Från Park.
Och som omväxling,
ska den privata sektorn nu ta efter från den offentliga.
Jaså?
Tack vare att vår man rymde, vet vi nu var Standish hålls fången.
Det du säger är att du äntligen lyckats lokalisera teamet du anlitade.
Bra jävla gjort, general.
- Vi ska åka och gripa dem. - Nej. Det ska ni inte.
Du är ute på alldeles för djupt vatten. Okej? Jävla låtsas-fallskärmsjägare.
- Hallå, jag har tjänat mitt land. - Var? McDonalds?
Dessutom kommer nog inte alla vara där.
Vissa av dem är på väg till en av MI5:s förvaringslokaler.
Vi ska åka dit och gripa dem när de släppt Standish.
Varför ska vi göra det?
På grund av röran du skapat. Ditt lilla företag är rena giftet.
Och nu ger vi dig en chans att ändra ditt varumärke. Ta den.
Så allihop, gör er redo. Oavsett vad fan det nu är ni gör.
Och du, börja snacka gällande den där expertgruppen,
för jag vill veta vilka de är så jag kan krossa de jävlarna.
Ma'am, vi är på väg mot lokalen.
Bra. Hoppas ni fick Monteith att skita knäck.
Ja. Vi fick definitivt hans blodtryck att gå upp.
- Tack för idag, Nick. Bra jobbat. - Jag gör bara mitt jobb, ma'am.
Och jag hoppas du kommer jobba för mig ett tag till.
- Tar du tillbaka befälet från Taverner? - Ja, jag tror det.
Hon har många bollar i luften.
- Jag hoppas det passar dig. - Det gör det, ma'am.
Bra.
Jag har info om expertgruppen. De är tre stycken.
Ledaren är en kille vid namn Sean Donovan. Före detta ambassadsäkerhetsvakt.
Senaste postering var Istanbul.
Istanbul?
Ja. Han är proffs, men använder sig av amatörer. Ett par syskon.
Bara en av dem har militär erfarenhet, och den är minimal.
- Varför skulle han göra så? - Sambandet tycks vara
att han har arbetat med deras syster på ambassaden.
- Vad hette systern? - Alison Dunn. En av våra.
Hon dog i fält i fjol. Självmord.
Ja, namnet låter bekant.
Tack, Nick. Vi hörs senare.
TOPPHEMLIGT – DUNN, ALISON HELEN
RAPPORT OM A.DUNNS SJÄLVMORD
ENDAST ÖVERORDNAD
RAPPORT OM SANKTIONERAT MORD PÅ A.DUNN
Dame Ingrid.
Jag tror aldrig du har varit här.
Det var dags för ett besök. Hur mår du, Molly?
- Tar de hand om dig? - Nej. Men det är så jag vill ha det.
Hylla 27 är tom.
Fullkomligt oönskade. Hälften var skrivna på kod som vi saknade chiffer till.
Så de kasserades enligt anmodan?
De fick faktiskt en frist i sista stund.
- De flyttades till förvaringslokalen. - Varför en sån ändring?
Ingen aning. En annan ruta ikryssad i ett formulär bara.
Är det ett problem?
Hoppas inte det.
Om du vill ha nån att skälla ut,
kan Diana Taverner förmodligen peka ut den skyldige.
Hon ansvarar för flytten till förvaringen.
Ja, jag ska kolla med henne. Tack, Molly.
Du vet det där som Lamb sa tidigare?
Om...
Det han sa som överskred 15 olika regler satta av personalavdelningen,
till att börja med.
Vad? Om att jag ligger runt?
Ja.
Undrar du om han satt på mig i förrådsrummet?
Nej. Jag skulle... Nej.
Jag skulle säga att det är okej.
Det angår inte honom.
För att folk hanterar trauma på olika sätt.
Vad... Jag förstår inte. Vad är okej?
Det där.
- Hur du väljer att hantera ditt trauma. - Cartwright, snälla sluta prata.
Förlåt, jag kanske skulle ha sagt att du borde prata med nån.
Om mitt sexliv?
Om Min.
Visst, okej. Jag...
Det är så irriterande när folk säger så.
- Va... - Det är så simpelt... Vad ska jag säga?
- Jag vet inte. - Precis.
Vad kan man säga som skulle kunna göra skillnad?
Ingenting.
Sånt händer. Man tar sig i kragen och går vidare.
Och du vet... sånt är livet. Man går vidare. Mer kan man inte göra.
Man går vidare mot sin egen död.
Ja. Nej, du har rätt. Det har du.
- Det låter som om du är på en bra plats. - Och? Är du det?
- Det är... Det... - Varför söker inte du hjälp
för ditt konstanta behov att bevisa ditt värde?
Det beror väl på att du inte känner din pappa
och att din mamma övergav dig, så du känner inte att du duger.
Och att försöka leva upp till din farfar bara belyser din oduglighet.
Wow. Jag försökte bara... Jag försökte bara hjälpa.
Jag bad inte om din hjälp, River. Jag vill inte ha hjälp.
- Okej. Nej, det gjorde du inte. Visst - Varför var du tvungen att ta upp det?
- Vad gör du? - Jag vet inte.
Okej, nu känns det obekvämt och bakvänt, så...
- Men du mår bättre, va? - Ja, okej.
Herregud.
Jag saknar honom.
Bara saknar honom.
Ja, jag vet.
Vänta. Vem har du förlorat?
Inte förlorat. Håller på att förlora.
Jag förlorar någon i detta nu.
Jaså? Vem?
- Donovan. - Vad?
Nej. Donovan.
River Cartwright. Louisa Guy.
När ni sett det ni behöver se, ska Catherine Standish släppas.
Förstått?
Hur mår hon?
- Oskadad? - Självklart.
Du gjorde bra ifrån dig imorse, som tog dig in på Park.
Förlåt om det straffade sig för dig.
Det är ingen fara.
Säkert att det är här?
Kontrolleras vädret av lasrar?
Ut med armarna.
Nå?
- Jag gör det inte. Du. - Jag trodde... Du...
Ja.
Var goda visa tjänstelegitimation vid skannern.
Ditt hår skiljer sig från din legitimation.
- Jag har färgat det. - Jag föredrar det naturligt.
- Öppna dörren. - Du står inte på listan.
Det skiter jag i. Öppna den jävla dörren!
- Okej. Kanske jag ska försöka. - Jösses.
Cartwright.
- Förlåt. Har vi träffats? - Nej. Men jag känner till dig.
Ditt detaljarbete är, ursäkta språket, absolument merde.
Vilket är franska för "skitdåligt".
Visst. Hör på nu. Vi måste eskortera dessa män in
för att kika i gråböckerna.
- Det är inte schemalagt. - Ingrid Tearneys order.
Du vet väl vem det är? Chefen för MI5. Vill du ringa henne?
Behövs inte.
Jag sa att det inte var schemalagt, inte omöjligt. Entrer.
Välkomna till Douglas domän.
- Då så. Vill ni ha hela rundturen? - Nej.
- Höjdpunkterna? - Nej.
- Visa vägen till gråböckerna, tack. - Jag anser dem vara höjdpunkten.
Skitgalet.
Vänligen följ mig till navet och fortsätt därifrån.
Du, ditt hår har verkligen ändrat färg.
Jag vet. Jag var där när det hände.
X markerar platsen. Rummet.
Och väl där, har jag skrivit ner hylla och radnummer.
Ha så kul.
Det ska vi.
Och vilka är ni?
Okej, det ska ligga här framme. Ja, här är det.
Så där. Då så. Som Douglas sa, hyllnumren...
Vad i helvete?
Vad gör ni?
- Donovan. Vad fan gör du? - Stanna.
- Stanna sa jag! - Hörni...
- Herregud. Det var högljutt. - Ner på knä.
Vi kom hit för att hämta nåt.
- Gråböckerna. - Och vi ska hämta det.
- De är där inne. Så vart ska ni? - Du kan skjuta mig.
Men det blir i ryggen, och jag är obeväpnad,
vilket inte ser så bra ut.
Med det sagt, ni är väldigt bra på att dölja mord.
Nu tänker vi vända oss om.
Vi fortsätter gå tills vi hittat det vi kom för.
Nej, det ska ni inte.
- Jo, det ska de. - Jag är...
Tja, de synade din bluff och du bluffade.
Tack för det kollektiva ansvaret.
- Ma'am. - Är de ute?
Svar nej.
Donovan vill inte ha gråböckerna.
Nån har lagt nåt där inne åt honom som inte får lämna byggnaden.
- Förstått. - Det får inte han heller.
Inte heller nån han haft kontakt med. Jag vet inte vad han kan ha sagt.
Det här är för byråns överlevnad. Förstår du?
Säger du "rensa tavlan"?
Ja.
Rensa tavlan.
Ändrade planer.
Alla jävlar ut. Beväpna er.
- Kom igen. Skynda. Lämna... - Lyckostar.
Ni har en chans att boosta ert antal döda.
För helvete, det är som en sämre version av Red Arrows.
Beväpna er. Skarp ammunition.
Ta inga fångar. Skjut för att döda.
Alla som gick in i byggnaden kommer ut i en liksäck.
Undertexter: Victoria Heaps