Fenikai, tu nuvesi „Karo vado“ būrį į patalpas.
Viduje eikite šiuo centriniu tuneliu.
Iškrapštykit visus ir nudėkit.
Padarykite taip, kad išeiti jie galėtų tik per šį išėjimą už turbinų salės.
Jis atsidaro iš vidaus.
Tad pribaikite juos ten, arba mes juos pribaigsime, kai jie išeis.
Supratau.
Sterdžai, nuvežk Hobsą ten, kur laikoma Stendiš - kad ten irgi nieko neliktų.
Visai „nieko neliktų“?
Taip.
- O negerai? - Ne, dar ir kaip gerai.
Tuomet pirmyn, gražuoli.
- Užsiėmusi? - Ne, nelabai.
Nutraukei mano užsiėmimą,
bet gal ir negražu, nes renkuosi, kur atostogauti.
Padovanojai man jį, kai mane paskyrė į vadovės vietą.
18 metų senumo „Macallan“ viskis. Mano mėgstamiausias.
Bet tu jo neatidarei.
Gerai pastebėta.
Labai jau dosni dovana.
Tad pamaniau, kad dosnumu bandei nuslėpti savo pavydą.
Tad visą tą laiką laikei jį padėjusi
neatidarytą savo kabinete, norėdama mane paerzinti?
Taip.
O gal tave tiesiog kankina paranoja, ir aš tik buvau maloni?
Mes abi per daug pravedėme apklausų, kad žaistume žaidimus, Diana.
Tai čia - apklausa.
Maniau, tiesiog nusprendei pagurkšnoti biure.
Tu mėgini mane išstumti.
Nusibodo laukti.
Niekad netapsiu vade, jei lauksiu, kol išeisi į pensiją.
Jie suras jaunesnę kandidatę.
Arba vyresnį vyrą.
Mums teko daug kovoti, kad tiek pasiektume.
Moterys vadovės ir pirmame, ir antrame lygyje.
Nejaugi negalime džiaugtis, kad esame viršūnėje?
Aš nesu viršūnėje.
Jei atvirai, tavo vietoje aš irgi taip jausčiausi.
Bet keliu skrybėlę.
Gražiai sužaidei.
Teisingai padarei, kad nuslėpei nuo manęs Šoną Donovaną.
Jei būčiau žinojusi, kas jis toks,
nė už ką nebūčiau įleidusi į patalpas.
Čia ir bėda. Per ilgai dirbi šį darbą.
Tampi biurokrate, vadybininke. Praradai aistrą detalėms.
Tai darai tą dėl tarnybos? Kaip kilnu.
- Tau derėjo atsistatydinti pernai. - Dėl Stambulo?
Tą dariau tik dėl tarnybos gerovės.
Leidai testuoti įrenginį, bevieliu ryšiu įsilaužiantį į užšifruotus kompiuterius.
Galėtų įsibrauti į įslaptintas sistemas.
Jis būtų pakeitęs viską.
Jei būtų veikęs.
Bet neveikė.
Per tave daugybė nekaltų žmonių atsidūrė ligoninėje.
Per tave vos nežuvo vyriausiasis Šiaurės Korėjos šnipas.
O tuomet įsakei pribaigti vieną iš mūsų agenčių,
kuri ketino viską atskleisti. Tu nevaldai situacijos.
Valdau. Dar ir kaip valdau.
Dafis su „Karo vadu“ pasirūpins saugykla.
Iš ten niekas neišeis gyvas.
Kas ten yra?
Šonas Donovanas, Benas Danas, Rivas Kartraitas ir Luiza Gaja.
Dieve mano. Tai mane išgelbėti gali tik Nuvaryti arkliai.
Taip.
Pasakyk, ar kada nors jie yra tave išgelbėję?
PAGAL MIKO HERONO KNYGĄ „REAL TIGERS“
Jau gali nulipti.
Ką jie darys, kai gaus tą bylą?
Paviešins ją.
Ir, tikiuosi, tai pakenks tam žmogui, kuris ją nužudė.
Iš MI5 grietinėlės.
Atleisk, bet arbata per silpna.
Tikrai?
Iškart mačiau, tik stengiausi būti mandagi.
Kodėl nusprendei mums padėti?
Nes man irgi nepatinka MI5 valdžia.
- Bet argi ji - ne jūsiškė? - Ne, jau nebe.
MI5 buvo kitokia, kai jai vadovavo Čarlzas Partneris.
Jis apsiverstų karste, jei matytų, kokie dalykai dangstomi.
Tikrai blogi.
Apkaltinami niekuo dėti žmonės, griaunami jų gyvenimai.
Kalbi apie save?
Ne.
Ne, kalbu apie Šoną ir dar kelis žmones.
Dabar geriau.
Fenikai,
- ar dar toli iki durų? - Jau beveik atėjome.
Varge.
Švaru.
Visi į vietas. Laukite ženklo.
Juokinga. Teks skambinti Lembui.
Skambinti Lembui... Ir ką pasakyti?
Kad „nebekontroliuojame situacijos, į kurią nenorėjot, kad veltumėmės“?
Tuomet Ternei.
Dar blogiau.
Norėjai vadovauti, tai vadovauk.
- Ir vadovauju. - Tikrai?
Taip, aš vadovauju.
Kokių kitų pasiūlymų turi?
Atsiliepk. Daglasas išeis iš proto.
Kur jūs einat, po paraliais?
Daglasai, situacija truputį pasikeitė. Bet viskas kontroliuojama.
Neatrodo.
Lauke stovi ginkluoti vyrai.
Gerai, ateisiu pažiūrėti.
Ačiū.
Gerai, lauke, rodos, stovi ginkluoti vyrai.
- Kas? - Šūdas. Mums bus šakės?
- Kieno vyrai? - Ieškok toliau.
Gerai. Jūs likite čia.
Išsiaiškinsiu, kas vyksta.
Dar vieną?
Nenori eiti namo?
Ne.
Nes tuomet teks pasakyti Kesei, kad netekau darbo.
Ne svajonių darbą dirbai. Gal tau ir reikėjo tokio postūmio.
Nereikėjo postūmio. Reikėjo stabilių pajamų, kol sugalvosiu, ką veikti.
Nori pasakyti, reikėjo pinigų lošimui?
Aš juos padvigubindavau.
Dažniausiai.
Tik pastaruoju metu nesisekė,
o tai reiškia, kad jau netrukus vėl turėjo pasisekti.
Tik dabar nebeturiu, ką statyti. Šūdas!
Šūdas. Ką jai grįžęs pasakysiu?
„Atsiprašau.“
Štai ką turėtum pasakyti.
Atsiprašyti.
Po velnių. Pamaniau, kad tu manęs atsiprašai.
Aš jau atsiprašiau gal 500 kartų.
Eime. Ten dabar nieko nebus.
Nori išvengti gėdos?
Taip. Atiduokime leidimus ir pasiimkime daiktus.
Ponai,
žiurkės išbėgs štai pro čia.
Kai užimsite padėtis,
mano įsakymų nebelaukite.
Jei galėsite šauti, šaukite.
Gerai. Parodyk man.
Taip, viskas gerai.
Čia Nikas Dafis. Jis - MI5 apsaugos vadas.
Tai turbūt dar vienas mūsų apsaugos lygis.
Taip, tikrai persistengta.
Ir jis tikrai manęs nemėgsta. Bet...
Ne, neabejoju, kad tai daroma ne be priežasties.
Gerai. Trauk!
Stok. Viskas.
Taip, negerai.
NĖRA SIGNALO
Kodėl jie tą padarė?
Paprastai tai reiškia, kad jie ketina šturmuoti pastatą.
Rodos, jie paliko išėjimą pagrindinio tunelio gale.
- Kaip prisijungti prie išorinės linijos? - 145.
- Ar jie praeis pro tą išėjimą? - Ne. Jis atsidaro tik iš vidaus.
- O pagrindinis įėjimas? - Jis atsidaro iš abiejų pusių.
Bet jie įeis tik tuomet, jei aš juos įleisiu.
Ką gi.
Čia aš. Kartraitas.
Alio.
Tu man paskambinai. Kalbėk.
Aš greitai. Mudu su Luiza esame saugykloje,
bet Nikas Dafis atvyko su „Karo vadu“.
- Aišku. - Gerai.
Praverstų pastiprinimas. Dėl viso pikto.
- Na, aš užsiėmęs. - Gerai, ačiū.
Neabejoju, kad viskas išsispręs savaime.
Neseniai atleidau porelę prietrankų,
gal jie dar malasi biure, gvelbdami rašiklius ir tualetinį popierių.
Tai ką, viskas.
Mano karjera Slaptojoje tarnyboje baigta.
O tavo naujoji karjera...
Ne, neturiu, ką tau pasiūlyti.
Tai kaip norėtum pažymėti tą progą?
Prišikti į stalčių?
Juokauju.
Lyg ir.
Gal primyžti? Ar tai - blogiau?
Turbūt sunkiau išvalyti, nes negali tiesiog išimti kaip šūdo.
Nebent jis būtų labai skystas.
Ne visai taip norėčiau įamžinti savo kaip agento paskutines akimirkas.
Mes tą ir taip darėme.
Jūs paskambinote į Oldersgeito biurą. Prašome palikti žinutę.
Čia aš. Kartraitas. Klausykit, Lembas sakė, kad dar galit būti biure.
Jei esat, žinokit, kad mes su Luiza - saugykloje.
Bet atvyko ir Nikas Dafis su visa ginkluota „Karo vado“ armija.
Visiškas mėšlas.
Jie atjungė stebėjimo kameras.
Rodos, jie ketina įsiverž...
Šūdas. Jis atsijungė.
Jie atkirto telefono linijas.
Taip, mums teks gelbėtis patiems.
Tie žmonės lauke tikrai ne jūsiškiai?
Spėju, jie su jumis.
Ir jie žino, ko mes ieškome.
Tai ko jūs ieškot?
Nes tai tikrai labai svarbus dokumentas.
Taip, bet jo čia nėra.
Bičiuliai, jums teks pradėti kalbėti.
Mano sesuo buvo nužudyta.
Jie padarė, kad atrodytų kaip savižudybė. Nustūmė ją.
Kas tie „jie“?
Kas davė įsakymą?
Ingrida Ternė.
Neįtikėtina.
Kai surasime tai, ko ieškome, Ternei - galas.
Taip, nežinau, apie ką čia kalbat, bet viršuje laukia Dafis
- su visa „Karo vado“ armija. - Dafis ir „Karo vadas“? Kodėl?
Nežinau, bet mus atkirto.
Telefonus, kameras, viską. Galiu paimti ginklą?
Jie įsiverš?
Ne, ketinu jiems pasakyti, kad negalima.
Bet ginklas pridės svorio mano argumentams, tad...
Duok jam tą ginklą!
- Tu čia nevadovauji. - Tu irgi.
Vadovauja tie žmonės viršuje. Tau čia ginklo su mumis nereikia.
Jam jo reikės prie įėjimo.
Gerai pastebėta. Tikrai.
Ačiū.
Beje, paskambinau į „Slough House“.
- Ir jie bus mūsų gelbėtojai? - Taip.
Puiku. Gali jau dabar mane nudėt.
- Eime, Daglasai. - Čia siaubinga netvarka.
Taip, sutvarkysit vėliau. Eime.
Ei. Kurių galų?
Tai...
Čia.
Parašyta „12-as kabinetas“,
- bet čia nieko nėra. - Yra trys dvylikti kabinetai.
Kur?
Šitas - 12A, dar yra B ir C.
Po velnių.
- Eime. - Einu.
Tiesiog pradėk.
Tiesiog... Tiesiog.
Ko jūs apskritai ieškote? Įrodymo, kad ji buvo nužudyta?
Jie tikrai nepaliks įkalčių.
Yra byla, pavadinimu „Pėdsakas“.
Todėl ją ir nužudė.
Ji ketino ją paviešinti.
Tad užuot stovėjusi čia, gal verčiau padėtum?
Kas jums pasakė, kad ji - čia?
Šaltinis.
Tas jūsų šaltinis galėjo pasakyti nesąmonę.
Jei tai būtų nesąmonė,
manai mus mėgintų sustabdyti ginkluota armija?
Ar žudytum žmogų, jei jis norėtų pamatyti Pilkąsias knygas?
Jie nieko nežudys.
Jie atjungė kameras ir telefonus.
Pati supranti, ką tai reiškia.
Ką jie darytų, jei ten būtume mes?
- Apsimestų, kad negirdėjo žinutės? - Važiuosiu ten.
Tu teisus.
Rodos, jie tikrai pateko į bėdą.
Be to...
Gal taip susigrąžinsime darbus?
Siaubinga nuotrauka.
Paskubėk.
Kai ten nuvyksime, ką reikės daryti?
Jūs nudėsit blogiukus?
O aš išgelbėsiu Stendiš?
Pažadink mane, kai bus likusios 5 min.
- Ką darysi, jei aš laimėsiu? - Nežinau.
Gal skaitysiu paskaitas korporacijose.
Direktoriausiu.
Tai, ką mes abi būtume dariusios anksčiau,
jei dirbtume dėl pinigų.
Bet nebūtų taip smagu, kaip čia.
Šiame darbe iki šiol bėgioja šiurpuliukai.
Kaip pasamdei Donovaną?
Nori ataskaitos?
Taip.
Beveik apžaidei mane.
Dar neaišku.
Aš į tai žiūriu
kaip į pamoką.
Liaukis.
Spėju, Donovanas nežino, kad tai tu nurodinėji, ką jis turi daryti.
Donovanas žino, kad užimu aukštas pareigas MI5
ir mane pribloškė tai, kas nutiko Alison.
Aš su juo anonimiškai susisiekiau internetu,
o kad įgyčiau pasitikėjimą, pasakiau jam kai ką,
ką gali žinoti tik žmogus, užimantis mano pareigas.
Kaip įkišai jį į „Karo vadą“?
Paskambinau Vebui su asmenine rekomendacija.
Ir Vebas nesusigaudė, kas vyksta?
Viešpatie, ne.
Ne.
Pasiūliau „Tigrų komandos“ idėją Džadui,
ir jis be galo troško dirbti išvien su manimi, kad tik pakenktų tau.
Ir kadangi jis yra labai savanaudiškas ir neturi vaizduotės,
žinojau, kad kreipsis į savo seną draugą Slajų Montytą,
kuriam aš rekomendavau Vebą,
nes jis žinojo visas MI5 silpnąsias vietas.
Rivas Kartraitas.
Ką... Čia tai buvo bėda.
Man teko gelbėti Kartraitą nuo Dafio, kad jis galėtų nueiti į rūsį.
- Taigi, tau pasisekė. - Taip. Truputį.
Tikėkimės, tai ilgai nesitęs.
Taip. Kur tas daiktas?
Aš - Rivas Kartraitas. Esu MI5 agentas.
Nežinau, ką jums pasakė Dafis,
bet jūs neturite leidimo patekti į šias patalpas.
Taip, turime. Atidaryk duris.
Šiame pastate dirba MI5 pareigūnai,
kurie vykdo MI5 vadovės Ingridos Ternės nurodymus.
Puiku.
Fenikai. Pradėkite. Įeikite į patalpas.
- Kodėl jis nutilo? - Jie nusiųs žinią aukščiau.
Aišku.
Palauk, ką jis daro?
Rodos, jis susisiekė su valdžia, ir jam pasakė kodą.
- Gali jį sustabdyti? - Taip.
- Turiu aktyvuoti kitą kodą. - Tą ir padaryk.
- Bandau prisiminti. - Jėzau Marija, Daglasai. Nagi.
Prašau, nespausk manęs, nes labai nemėgstu spaudimo.
Teks pamėgti,
nes tuzinas ginkluotų vyrų netrukus įsiverš pro šias duris.
- Nagi. Galvok. - Nagi, Daglasai. Tau pavyks.
- Pavyks, Daglasai. Jei... - Prisiminiau.
- Taip. - Ne. Vėl pamiršau.
Ką... Prasideda vienetu?
- Taip. - Atrodo, spėlioji, Daglasai.
Tikrai spėlioju.
- Kodėl tuomet šypsaisi? - Iš siaubo.
Nagi. Galvok. Tiesiog pagalvok.
Vienas, du.
Jūs čia neįžengsite!
Kas per šūdas?
- Nežinau. - O Dieve... Palauk. Pasitrauk. Velniop.
Turėtų būt gerai.
Susprogdinkime.
Gerai. Atsitraukit.
Dabar jau tikrai neveiks.
To ir reikėjo, Daglasai.
Ar žinai, kiek jie kainuoja?
- Nebuvo kito kelio... - 1574.
- Ką? - 1574.
Perkrovimo kodas. Žinojau, kad jį žinau.
Pasiruošt.
- Tai jis tikrai prasidėjo vienetu? - Taip.
- Nuostabu. - Taip.
Gali įvesti.
Eina šikt.
Ugnis!
Šūdas.
- Tau viskas gerai, Daglasai? - Ne, man ne viskas ge...
Nagi, Daglasai. Einam.
Ne, aš taip nežaidžiu. Ne.
Eime, Daglasai. Čia tau ne žaidimas. Eime.
- Gerai, gerai. - Daglasai!
Pasiduodu! Pasiduodu! Aš...
Nesvarbu.
Pasiduodu. Pasiduodu.
Ne. Nešaukit, prašau. Aš nieko nežinau.
Gerai. Daug žinau, bet nieko apie visa tai.
Jie sakė, kad nori Pilkųjų knygų,
tad parodžiau, kur laikomos Pilkosios knygos.
Ir tuomet jūs atėjot. Užgeso šviesos. O man tamsa nepatinka.
Tada atsirado šviesa, bet raudona ir žalia.
Kaip per Kalėdas. O Kalėdos man patinka.
Užsičiaupk.
- Norit, kad viską aprodyčiau? - Liepiau užsičiaupti.
- Negaliu. - Gali.
Taip. Gerai. Galiu.
Dafi, atsiliepk.
Dafis. Sakyk.
- Sakėte, kad galime šaudyti. - Taip.
Prieš mane - beginklis žmogus.
Ir?
Nemanau, kad būsiu teisiškai apsaugotas, jei įvykdysiu užduotį.
- Ar jis paklūsta nurodymams? - Taip.
Gerai jau. Siųsk jį pas mane. Atiduosiu jį Parkui.
Makenzi, palydėk tą vyruką į viršų.
Supratau, pone.
Girdėjai, ką pasakė. Stokis.
Gerai, vyručiai. Eisime tuo koridoriumi.
Žinot procedūrą. Eisime su visa jėga.
C-4 prie durų.
Granatos bus reikalingos nukelti duris nuo vyrių.
Supratau.
Eime.
- Po velnių! Jėzau Marija. - Po galais!
- Jie viduje. - Atiduok.
- Atiduok, prašau. - Taip, gerai jau.
- Ar dėl to nušovei žmogų? - Taip. Jie išsprogdino duris. Mums šakės.
Palauk, tu pasakei, kad mes iš MI5?
- Taip, bet jiems tai nerūpėjo. - Kur Daglasas?
Nežinau. Turbūt verda jiems arbatą.
Ką gi, turime užblokuoti šias duris.
Jei... Tuomet aš tą padarysiu.
- Turime eiti. Jie - viduje. - Ne.
Ne, ji čia. Ji kažkur čia.
Jie nepadės?
Ne, jie iš čia neišeis, kol nesuras tos bylos.
Kokios bylos?
Donovanas sakė, kad Ternė liepė nužudyti jo merginą,
nes ji ketino paviešinti kažką, kas nutiko Stambule.
Nuostabu. Taip. Dabar aišku.
Stumk kairėn.
Šūdas.
- Palauk, o kodėl jie mano, kad ji čia? - Anoniminis šaltinis iš MI5.
- Kurioje pusėje esame, po velnių? - Aš tai „noriu išgyventi“ pusėje.
- Taip. Nagi. - Ne, nėra prasmės.
Durys atsidaro į tą pusę.
- Tiesiog daryk. Nagi. - Gerai.
Palauk, tu tikrai manai, kad jie kažką žino apie Ternę?
Žinau, kad jie į mus šaudė.
Jis buvo saugykloje. Beginklis.
Taip. Dabar jau gali palikti man.
Nikas.
Daglasas.
Tau turbūt buvo labai baisu.
Išsprogdino duris, puolė jus su ginklais.
Kurį laiką man nereikės klizmos.
Ne todėl, kad man patiktų.
Ji pašalina daug reikalingų bakterijų iš žarnų,
o man jų reikia.
Bakterijos yra draugai, kalbant apie virškinimą.
Mano išmatos labai kietos.
Tau - šokas.
Taip. Todėl nebesivaldai ir daug kalbi.
Ne. Aš visuomet toks.
- Dagai. - Aš Daglasas.
Dagai, tie žmonės, kurie tave įleido...
Jie man pamelavo.
Taip. Tavęs niekas nekaltina, bet aš turiu žinoti.
Ką jie tau pasakė?
Kad nori pamatyti Pilkąsias knygas.
Ar parodei jiems Pilkąsias knygas?
Parodžiau jiems, kur laikomos Pilkosios knygos,
bet tuomet jie tiesiog ėmė savivaliauti.
Ar jie sakė, ko ieško?
Ne.
Tai tu tikrai nenutuoki, ką jie daro?
Ne.
Aišku. Na...
išveskime tave iš čia.
Jie tik užsiminė, kad tai susiję su Terne.
Rodos, neturėjau to žinoti. Taigi, pamirškit, kad tą sakiau.
Negaliu to padaryti.
Prašau, padarykit, kad to neliktų.
Tą galiu padaryti.
Jūsų furgoną teks išvalyti.
Visą vidų, taip?
- Kas, jei pavėluosime? - Būsime bent pamėginę.
Ką apskritai darysime ten nuvažiavę?
Sustabdysime ginkluotą armiją, šaudančią į mūsų draugus.
Kolegas.
Nukelk kojas.
Kaip mes juos sustabdysim?
- Ginkluotus žmones. - Nesijaudink.
Kodėl? Turi milžinišką magnetą, kuris pritraukia kulkas?
Panašiai.
Taigi, ar buvo smagu pasakyti Džadui, kad jo „Tigrų komanda“ ėmė savivaliauti?
O, taip.
Jaučiausi kaip gerokai užsimetusi.
Gaila, kad nemačiau.
Jei viskas vyks pagal planą, galėsi jam pasakyti, kad apžaidei jį.
Jis galvojo, kad judu su „Tigrų komanda“ bandote pašalinti mane,
kai išties tu naudojai jį, siekdama atsikratyti manęs,
o jis taip pat būtų pajutęs pasekmes.
Kai garsiai pasakei, atrodo visai neblogas planas.
Vertas pagyrimo.
Mano eilė.
Kodėl pati nesunaikinai tos bylos?
Esu MI5 vadovė. Negaliu taip imti ir deginti bylas.
Jos turi būti aprašytos ir apskaitytos.
Ir ypač tos, kurios yra tokios pavojingos.
Tad po truputį perkėlinėjau jas, kol galiausiai jos būtų tyliai dingusios.
Tu turėtum tą padaryti.
Tyliai pradingti.
Vienai iš mūsų teks.
Tai priklausys nuo to, kas išeis iš saugyklos gyvas.
Dar po vieną?
ATVYKOTE
Jūs pasiekėte kelionės tikslą.
Važiuok lėčiau.
- Aš ir važiuoju lėčiau. - Taip. Sustok.
Štai. Sustok čia.
Klasika.
Ei, išjunk variklį.
Turi smulkių?
- Smulkių? - Taip. Monetų.
Tiks bet kokios.
Taip.
Taip, puiku.
- Ir tą vienkartinį kavos puodelį. - Čia 180 svarų kainavęs kavos termosas.
180 svarų?
Tu pats kvailas kaip puodas.
Kam jums jų reikia?
Jei po pusvalandžio negrįšiu, daryk ką nors.
Daryk ką nors.
Būtinai.
Aš viską pakeisiu.
- Žodžio „Burberry“ nėra. - Yra.
- Bet jis netinka žaidžiant „Scrabble“. - Ne, tai...
Kas čia?
Mes linkim linksmų Kalėdų Mes linkim linksmų Kalėdų
Ir Metų Naujų
Ačiū, ne.
- Ar name dar kas nors yra? - Ne. Ne.
Pasodinkime ją į tą kėdę.
Eina šikt. Tau - visiškas Stokholmo sindromas.
Žaidėt „Scrabble“?
Jėzau, padariau jai paslaugą, kad atjungiau.
Klausyk, nežinau, ką tu žinai apie tai, kas čia vyksta.
Taip, tave pagrobė „Tigrų komanda“, ir dabar jie veikia savarankiškai.
- Taip. - Taip. Ir kadangi tu čia gurkšnojai
arbatą, užkandžiavai ir žaidei stalo žaidimus,
spėju, nusprendei jiems padėti.
Jos brolis ir tas kitas vyrukas pateko į saugyklą.
Taip, Gaja su Kartraitu juos palydėjo.
Jie sakė, jog nori pamatyti Pilkąsias knygas.
Jiems reikia ko kito.
Nenuostabu.
Kas galėtų norėti pamatyti Pilkąsias knygas?
Jie teigia, kad MI5 nužudė jų seserį.
Agentai dažnai žūsta, gal tiesiog nutiko nelaimė.
Kiek laiko jis čia stovėjo?
Nors Dafis su savo pakalikais mėgina juos sustabdyti,
tad gal ten kažkas yra.
Čia kumpis?
Atgal, atgal.
Pirmyn.
Ugnis!
- Šūdas, jie prasiveržė. - Gerai, eime.
Nagi, nagi. Eime. Turime eiti. Greičiau.
- Nagi. Jie jus nušaus. - Tai atsišaudyk.
- Pats ir šaudyk. - Gerai. Duok man ginklą. Šaudysiu.
Kodėl turėčiau duoti tau ginklą?
Eikit.
Nagi. Pirmyn!
- Kuo greičiau surasim... - Rivai.
...tuo greičiau, išeisim. Gal padėsit?
- Rivai. Tiesiog... Rivai! - Eina šikt.
Aš iš MI5 ir turiu ginklą.
Greičiau, greičiau!
Sužeistas.
Nagi!
Jis sužeistas.
Matai, jiems nusispjaut.
Nesustok. Ieškok toliau. Nuleisk galvą.
Jos čia nėra.
Kam tos šviesos?
Primena festivalį.
Šūdas.
Kas? Liepiau nesijaudinti dėl ginkluotų vyrukų.
Vežioji savo vaikus automobilyje, kuriame yra nelegalių ginklų?
Jie - kritiškiems atvejams.
Kurie nutinka... nežinau, kartą per šimtą metų.
O tiems, kurie nutinka kartą per 1 000 m., turi ką? Suknistą atominę bombą?
Atatranka nuo jų gana stipri.
Jei per stipriai prispausi, susivarysi petį.
Aš buvau pratybose.
Taip, pratybos - viena.
Kai aplink lakstys tikros kulkos, viskas atrodys kitaip.
Taip, į mane irgi yra šaudę.
Patikėk, užplūsta adrenalinas.
Ką tu sakai? Nusiramini apie tai galvodamas?
Kartais, taip.
Kai dar dalyvaudavau operacijose, pirmasis praeidavau pro šias duris.
Nedaug trūko, kad būčiau tapęs Šunimi.
Bet galiausiai atmečiau pasiūlymą.
Nes žinojai, kad neišlaikysi normatyvų?
Nes nenorėjau dirbti su tokiais kaip Dafis.
Jis - banditas.
Ką gi.
VIDUJE KŪDIKIS
Makedonų karalius
Pažadėjo išlaisvinti visą Mažąją Aziją
Iki Egėjo jūros 334 m. prieš Kristų
Visiškai sunaikino Persijos armiją
Aleksandras Didysis
Jo vardą išgirdus Sustingdavo kraujas
Maniakas.
Aleksandras Didysis
Ne...
Šūdas.
Metas viską pakeisti.
Nuleisk galvą. Ieškok.
Nagi.
Ne, ne. Šūdas.
- Kas čia? - Čia mėsmalė.
Jie juos stumia lauk.
Jei kartais nežūtų saugykloje,
tai žus išėję čia.
Ką mes darysim?
Būsim netoliese.
Daryk, ką pasakysiu.
Jei nepašalinsim šitų žmonių, Luizai ir Rivui - galas.
Šūdas.
- Pavarykim. - Kurių galų?
- Tu šypsaisi? - Taip.
Jaučiuosi gyvas. O tu ne?
Ne, jaučiuosi tarsi žvelgčiau mirčiai į akis. Ką mes čia darom, bliamba?
Reikėjo likti bare.
Geras šūvis.
Palauk. Palauk.
Gerai, dabar.
Gerai, pagalvokim iš naujo.
Šūdas.
Gerai, eime. Pasiimk rankinę ir paltą.
Palik ją. Jai viskas bus gerai.
- Ji nekėlė grėsmės, žinok. - Ji turėjo ginklą.
Ji nemokėjo juo naudotis. Aš ir tai geriau moku.
Štai. Žiūrėk.
- Sveika, Sara. Labas. - Labukas. Viskas.
Taip, kaip nauja. Puiku. Gerai, eime.
Lembai...
ar mes žudome saviškius?
- Ką nori pasakyti? - Ar žudome?
Ar to klausi, kad atleisčiau tau, jog bendradarbiavai su jais?
Aš nebendradarbiavau. Tik padėjau.
Prisiminiau laikus, kai iš arti matydavau operacijas ir pagalvojau:
„Čarlzas niekad nebūtų davęs tokio įsakymo. Bet gal Ternė duotų.“
Kaip, po velnių, sugalvojai tokį dalyką?
Nes mačiau, kiek toli ji nuėjo, taip pat ir Taverner,
- kad niekas nebūtų paviešinta. - Kad tave kur.
Pažiūrėkim, ką jie ten surado.
Ne, ne. Turėjau galvoje: „Kad tave kur, kažkas ateina.“
Rodos, jie dviese.
- Gal išsivesti mane? - Ne, manau, nužudyti tave.
Galiu su vienu susitvarkyti.
- Turi sprogmenų? - Atleisk.
„PĖDSAKAS“ YPATINGAI SLAPTA
Greičiau!
Radau. Radau!
Išeikit!
Turim! Reikia išeiti iš čia!
Taip, vienintelis išėjimas - ten.
Šūdas.
Benai!
Ugnis!
- Duok man ginklą. - Neduosiu tau ginklo.
Aš - armijos savanoris.
Nuostabu. Tai gal jiems pasakyk. Jie tikrai pasiduos.
Paimsiu jo ginklą.
Lik ten.
Pridenk mane.
- Benai! - Benai, lik...
Taikinys guli!
Šūdas.
Einam!
Išvertė Akvilė Katilienė