Фенвік, ти ведеш загін «Вождя» у сховище.
Коли зайдете, просувайтеся центральним тунелем.
Зачистьте всі кімнати. Витісніть їх.
Зробіть так, щоб люк у турбінному залі був єдиним виходом.
Він відкривається зсередини.
Підете туди й ми їх дістанемо, коли виходитимуть.
Зрозумів.
Стерджес, завези Гоббса туди, де тримають Стендіш, і все зачисть.
Зачистити-зачистити?
Так.
- Маєш щось проти? - Ні, це моя парафія.
То ходімо, красеню.
- Зайнята? - Не дуже.
Ти мене перервала, але
не хочу, щоб мене бачили за вибором місця для відпустки.
Ти подарувала мені цю пляшку, коли мене призначили директоркою.
«Макаллен» 18-річної витримки. Моє улюблене.
Ти так і не відкрила.
Усе ти знаєш.
Найщедріший подарунок, з відривом.
МАКАЛЛЕН 18
Це наштовхнуло мене на думку, що щедрістю ти прикривала заздрість.
Тому ти тримала його на видноті
у себе в кабінеті стільки часу? Щоб мене вколоти?
Так.
Може, ти просто параноїчка, а я була люб'язна.
Ми з тобою, Діано, надто часто вели допити, щоб тепер гратися.
То це допит.
Я думала, що це був несподіваний візит колеги.
Ти пробуєш мене витіснити.
Я втомилася чекати.
Я не стану директоркою, якщо чекатиму твоєї пенсії.
Знайдуть молодшу.
Або старшого чоловіка.
Нам було дуже важко дійти так далеко.
Перші директорка й заступниця.
Чому не можна просто порадіти на вершині?
Я не на вершині.
Якщо чесно, на твоєму місці я почувалася б так само.
Скидаю капелюха.
Гарно зіграно.
Правильно зробила, що не називала Шона Донована.
Якби я знала, хто він,
нізащо б не підпустила до сховища.
У цьому й біда. Ти надто довго на посаді.
І стаєш бюрократкою, менеджеркою. Ти втратила увагу до деталей.
То ти це робиш для добра служби? Як благородно.
- Треба було піти рік тому. - Через Стамбул?
Там я справді діяла в інтересах служби.
Ти санкціонувала тестування пристрою, який безпровідно зламував комп'ютери.
Він міг проникати в закриті системи.
Це б усе змінило.
Якби вдалося.
Але не вдалося.
Через тебе багато невинних опинилося в лікарні.
Ти ледь не вбила старшого північнокорейського шпигуна.
І наказала вбити нашу агентку,
яка збиралася оприлюднити цю інформацію. Ти втратила контроль.
Ні. Я все контролюю.
Даффі й «Вождь» закрили сховище.
Звідти ніхто не вийде живий.
Хто там?
Шон Донован, Бен Данн, Рівер Картрайт і Луїза Ґай.
О боже. То вся моя надія на кульгавих коней.
Саме так.
Скажи, вони вже рятували тебе раніше?
ЗА КНИЖКОЮ «СПРАВЖНІ ТИГРИ» МІКА ГЕРРОНА
КУЛЬГАВІ КОНІ
Можете спускатися.
Що вони зроблять з документом?
Зіллють його.
Щоб покарати того, хто її вбив.
Когось на верхівці MI5.
Вибачте, але чай слабенький.
Справді?
Я зразу побачила, але не хотіла вас образити.
Чому ви вирішили нам помогти?
Бо мені, як і вам, не подобаються люди, які керують MI5.
- Хіба це не ваші люди? - Ні, вже ні.
MI5 не чинило так, коли ним керував Чарльз Партнер.
Він би перевернувся в труні, якби побачив, що вони приховують.
Багато поганого.
Скидають вину на інших і в процесі руйнують долі.
Ви зараз про себе?
Ні.
Ні, про Шона і ще кількох відомих мені людей.
Так краще.
Фенвік,
- скільки ще до входу? - Майже прийшли.
Лишенько.
Чисто.
По місцях. Чекаємо сигналу.
Яке безглуздя. Треба дзвонити Лембові.
Лембові... І що казати?
Що ми не контролюємо ситуації, у яку ви казали не лізти?
Тоді Тірні.
Ще гірший варіант.
Ти хотів керувати – керуй.
- Я й керую. - Невже?
Такий я керівник.
Маєш інші пропозиції?
Візьми трубку. Даґлас нервується.
Куди, в ім'я обвислих яєць Ґендальфа, ви полізли?
Ситуація розвивається, Даґласе. Але все під контролем.
Не схоже на те.
Біля входу озброєні люди.
Я прийду й гляну.
Дякую.
Біля входу озброєні люди.
- Хто? - Чорт. Нас здали?
- Хто? - Шукай далі.
Добре. Будьте тут.
Я з'ясую, що там.
Ще по одному?
Не хочеш іти додому?
Не хочу.
Бо доведеться казати Кассі, що мене звільнили.
Це далеко не робота мрії. Може дасть тобі поштовх.
Мені потрібен не поштовх, а стабільний дохід, щоб з усім розібратись.
Тобто стабільні гроші на ставки.
Я їх подвоював.
Зазвичай.
Останнім часом не везло,
а значить, скоро знову повезе.
А тепер мені нема що ставити. Чорт!
Чорт. Що я скажу їй удома?
Пробач.
Ось що ти повинен сказати.
«Пробач».
От же ж. Я аж повірив, що ти просиш у мене пробачення.
Я просила вже п'ятсот разів.
Ходімо. Там уже нікого нема.
Уникнемо коридору ганьби?
Ага. Здамо перепустки й зберемо манатки.
Джентльмени,
звідти вибіжать щурі.
На позиціях
не чекайте моїх сигналів.
Якщо бачите ціль – стріляйте.
Так. Покажи.
Все нормально.
Це Нік Даффі. Голова служби безпеки MI5.
Мабуть, ще один рівень захисту.
Звісно, трохи перебір.
І я йому дуже не подобаюсь. Але ж...
Має бути якесь пояснення.
Є. Тягніть!
Стій.
Це не добре.
СИГНАЛУ НЕМА
Нащо вони це зробили?
Зазвичай це значить, що вони штурмуватимуть будівлю.
Вони залишили люк в кінці головного тунелю відкритим.
- Як подзвонити на зовнішню лінію? - Наберіть 145.
- Вони можуть зайти через той люк? - Ні. Він відкривається зсередини.
- А головний вхід? - Відкривається з обох боків.
Але вони не зайдуть, якщо я їх не впущу.
Добре.
Це я. Картрайт.
Алло.
Ти подзвонив. Говори.
Швидке уточнення. Ми з Луїзою у сховищі,
але сюди приїхав Нік Даффі з «Вождем».
- Ясно. - Так.
Підкріплення стало б у пригоді. Про всяк випадок.
- Я зайнятий. - Ясно, дякую.
Думаю, ситуація якось вирішиться.
Я недавно звільнив Свербляка й Нюхалку.
Може, вони все ще в офісі, цуплять ручки й туалетний папір.
От і все.
Кінець моєї кар'єри в службі.
І початок твоєї нової кар'єри в...
Нє, нічого не придумала.
Як хочеш відзначити цей день?
Насрати в шухляду?
Жартую.
Чи ні.
Може, насцяти? Чи це ще гірше?
Мабуть, таке важче прибирати, бо гівно можна просто вийняти.
Хіба що все дуже розмазати.
Я не так хочу запам'ятати свої останні миті в ролі агента.
Було б у дусі того, чим ми тут займались.
Ви додзвонилися в офіс Олдерґейт. Залиште повідомлення.
Це Картрайт. Лемб сказав, що ви, можливо, тут.
Якщо так, ми з Луїзою у сховищі.
Тут з'явився Нік Даффі з юрбою озброєних людей з «Вождя».
Повна срака.
Камери спостереження відрізали.
Схоже, вони зайдуть сюди з...
Чорт. Він пропав.
Обрізали телефонні лінії.
Далі ми самі.
Люди ззовні точно не ваші?
Радше ваші.
І знають, що ми шукаємо.
То що ви шукаєте?
Як я бачу, якийсь важливий документ.
Так, але він не тут.
Хлопці, швидко все розказуйте.
Мою сестру вбили.
Сфальсифікували суїцид. Її штовхнули.
Хто?
Хто дав такий наказ?
Вочевидь, Інґрід Тірні.
Це божевілля.
Коли ми знайдемо документ, Тірні кінець.
Не знаю про що мова, але нагорі Даффі
- з херовим натовпом з «Вождя». - Даффі й «Вождь»? Чому?
Не знаю, але нас відрізали.
Телефони, камери – все. Дай пістолет.
Вони зайдуть сюди?
Ні, я скажу, що не можна.
Але пістолет надасть моїм аргументам ваги...
Дайте йому пістолет!
- Ви тут не головні. - Як і ви.
Головні ті нагорі. З нами пістолет не потрібен.
А на вході йому знадобиться.
Слушна думка. Мудра.
Дякую.
Я подзвонив у Линяльну.
- Це наша кавалерія? - Ага.
Чудово. Убийте мене.
- Ходімо, Даґласе. - Тут такий розгардіяш.
Поскладаєш пізніше. Ходімо.
Гей. Що за херня?
Це...
Це.
- Тут пише 12 кімната... - Ага.
- ...але він не тут. - Є три 12-ті кімнати.
Де?
Це 12А, а там знайдете B і С.
Ну нахер.
- Ходімо. - Іду.
Просто починай.
Просто...
Що ви шукаєте? Докази, що її вбили?
Там не буде про це коментаря.
Документ називається «Слід».
Через нього її вбили.
Вона збиралася його злити.
Не стій без діла, помагай.
Хто вам сказав, що він тут?
Джерело.
Ваше джерело могло вас обдурити.
Якщо нас обдурили,
чому озброєні агенти пробують нас зупинити?
Ви б убили когось за Сірі книги?
Вони нікого не вб'ють.
Камери й телефони відрізали.
Ви прекрасно знаєте, що це значить.
Як би вчинили вони на нашому місці?
- Вдали б, що не почули? - Я їду туди.
Твоя правда.
Вони в реальній біді.
Окрім того...
Може, нас візьмуть назад?
Жахливе фото.
Швидше.
Коли доїдемо, як будемо діяти?
Ви приберете поганців?
А я врятую Стендіш?
Розбуди мене за п'ять хвилин до приїзду.
- Що робитимеш, якщо виграю я? - Не знаю.
Може, читатиму лекції.
Директорство.
Усе, чим ми могли б займатися,
якби передусім хотіли грошей.
Не така захоплива робота.
Наша й досі викликає збудження.
Як ти завербувала Донована?
Таки хочеш мене допитати?
Так.
Ти майже мене переграла.
Може, і не майже.
Бачу тут можливість
чогось навчитись.
Розкажи.
Підозрюю, що Донован не знає, що його дії спрямовуєш ти.
Донован знає, що я з верхніх ешелонів MI5
і що мене обурила доля Елісон.
Я анонімно зв'язалася з ним в інтернеті
і розповіла те, що могла знати лише людина на високій посаді,
щоб здобути довіру, і так далі.
Як ти влаштувала його у «Вождь»?
Подзвонила Веббу з особистою рекомендацією.
І Вебб не знав, що ти робиш?
Господи, ні.
Ні.
Я запропонувала тигрів Джадду,
який був радий укласти союз зі мною, щоб нашкодити тобі.
Джадд – людина продажна й геть позбавлена уяви,
тому я знала, що він звернеться до старого друга Слая Монтіта,
якому я порекомендувала Вебба,
бо він знав усі слабкі місця MI5.
Рівер Картрайт.
Що... Він ледь усе не зіпсував.
Довелося рятувати Картрайта від Даффі, щоб він міг спуститися в підвал.
- Тобі таки пощастило. - Так. Трохи.
Надіюся, далі не пощастить.
Так. Де воно?
Це Рівер Картрайт. Агент MI5.
Не знаю, що вам сказав Даффі,
але у вас нема дозволу заходити в сховище.
У нас є дозвіл. Відчиніть.
У будівлі діють агенти MI5
за наказом Інґрід Тірні, голови MI5.
Чудово.
Фенвік. Даю код. Заходьте.
- Чому він замовк? - Посилають повідомлення по вертикалі.
Добре.
Що він робить?
Він звернувся до керівництва, і йому дали код.
- Можеш його зупинити? - Так.
- Треба ввести код блокування. - Вводь.
- Намагаюся його згадати. - Боже, Даґласе. Давай.
Не тисни на мене, бо я погано реагую на стрес.
Реакція буде ще гірша,
коли десяток озброєних зайде в ці двері.
- Думай. - Думай, Даґласе. Ти його знаєш.
- Так, Даґласе. - Згадав.
- Добре. - Ні, забув.
Що... Починається з одиниці?
- Так. - Думаю, ти вгадуєш, Даґласе.
Я вгадую.
- Чому всміхаєшся? - Я нажаханий.
Давай. Думай. Просто думай.
Один, два.
Ви не пройдете!
Що за херня?
- Не знаю. - О бо... Відійди. Пішло воно.
Це допоможе.
Підірвемо.
Розступіться.
Тепер він не працюватиме.
У цьому задум, Даґласе.
Ти уявляєш, які вони дорогі?
- Ти не дав мені вибору. - 1574.
- Що? - 1574.
Код блокування. Я знав, що його знаю.
Готуйсь.
- Таки була одиниця. - Так.
- Фантастика. - Ага.
Вводь.
Ну нахер.
Вогонь!
Чорт.
- Ти цілий? - Ні, я не...
Даґласе, тікаймо.
Я більше не граюся. Ні.
Швидко, Даґласе. Це не гра. Бігом.
- Добре. - Даґлас!
Я здаюсь! Я...
Забудь.
Я здаюсь.
Ні. Не стріляйте. Я нічого не знаю.
Власне, я знаю багато, але нічого про них.
Вони просили Сірі книги,
тому я показав, де їх шукати.
Тоді зайшли ви. Вимкнулося світло. Я не люблю темряву.
А тоді світло ввімкнулося, червоне й зелене.
Як на Різдво. Я люблю Різдво.
Замовкни.
- Провести вам екскурсію? - Я сказав мовчати.
- Не можу. - Можеш.
Так, можу.
Даффі, прийом.
Даффі. Говори.
- Ви казали стріляти. - Підтверджую.
Тут неозброєний чоловік.
І?
Я не вважаю, що маю законне право виконати цей наказ.
- Він не чинить опору? - Не чинить.
Добре. Веди його до мене. Я відправлю його в Парк.
Макензі, виведи його нагору.
Прийняв, сер.
Ти чув. Вставай.
Хлопці, йдемо далі по коридору.
Ви знаєте правила. Заходимо з шумом і галасом.
C-4 на двері.
І гранати, щоб їх оглушити.
Так точно.
Іди.
- Чорт! Господи. - Боже!
- Вони зайшли. - Віддай.
- Віддай сюди. - Добре.
- Ти когось застрелив? - Так. Вони підірвали двері. Нам гаплик.
Ти сказав, що ми з MI5?
- Так, але їм було все одно. - Ого. Де Даґлас?
Не знаю. Мабуть, частує їх чаєм.
Треба заблокувати ці двері.
Якщо... Добре, я сам.
- Треба йти. Вони тут. - Ні.
Ні, він тут. Має бути тут.
Вони не поможуть?
Вони не вийдуть, поки не знайдуть документ.
Який документ?
Донован каже, що Тірні наказала вбити його дівчину,
бо та збиралася злити інформацію про те, що сталося в Стамбулі.
Чудово. На себе.
Ліворуч.
Чорт.
- Чому вони вважають, що він тут? - Анонімне джерело з MI5.
- За кого ми? - Я за виживання.
- Пхаймо. - Нащо? Двері відчиняються в той бік.
- Пхай. Берись. - Добре.
Ти справді думаєш, що в них є щось на Тірні?
Відколи в нас почали стріляти – думаю.
Він був у сховищі. Неозброєний.
Добре. Далі я сам.
Нік.
Даґлас.
Ви, мабуть, злякалися.
Двері вибухають, на вас наставляють автомати.
Клізма мені не скоро знадобиться.
Не те щоб я таке любив.
Клізми вимивають багато важливих бактерій з кишечника,
а вони нам потрібні.
Ці бактерії – ваші друзі в контексті травлення.
У мене дуже твердий кал.
Ви в стані шоку.
Тому втрачаєте самовладання й багато базікаєте.
Ні, я завжди такий.
- Даґ. - Даґлас.
Даґ, люди, яких ви впустили...
Вони мені збрехали.
Так. Ніхто вас не винить, але я мушу знати.
Що вам сказали?
Вони сказали, що шукають Сірі книги.
І ви дали їм Сірі книги?
Я показав, де їх знайти,
але вони мене проігнорували й побігли в геть інакше місце.
Вони сказали, що шукають?
Ні.
То ви гадки не маєте, що вони роблять?
Ні.
Добре. Що ж...
вивеземо вас звідси.
Тільки те, що це зробить Тірні.
Мабуть, я не мав цього знати. Просто забудьте, що я щось казав.
Не можу.
Просто... нехай усе це щезне.
Оце я можу.
Ваш фургон треба помити.
Повний цикл миття.
- Що як ми запізно? - Принаймні ми спробували.
Що ми будемо робити, коли приїдемо?
Не дамо озброєним людям повбивати наших друзів.
Колег.
Прибери.
І як ми їх зупинимо?
- Озброєних людей. - Не переживай.
Чому? Твій великий магніт ловить усі кулі?
Щось таке.
Було приємно казати Джадду, що його тигри збунтувались?
О, так.
Я була шалено піднесена.
Хотіла б це бачити.
Якщо все піде за планом, зможеш сказати йому, що ти його підставила.
Він думав, що ви разом нейтралізуєте мене групою тигрів,
а насправді ти використала його, щоб прибрати мені з дороги.
І його за компанію.
Збоку звучить як чудовий план.
Вартий гросмейстерки.
Моя черга.
Чому ти сама не знищила документ?
Я голова MI5. І не можу просто палити документи.
Їх треба підписувати. Відстежувати.
Особливо такі провокаційні.
Тому я просто тягала його між відділами, щоб без шуму зник.
Раджу й тобі.
Безшумно зникнути.
Або я, або ти.
Залежить від того, хто вийде зі сховища живим.
Ще по одній?
ВИ НА МІСЦІ
Ви прибули на місце призначення.
Гальмуй.
- Я гальмую. - Ага. Зупиняйся.
Отут. Прямо тут.
Класика.
Вимкни двигун.
Маєш дрібні?
- Дрібні? - Так. Монети.
Будь-які.
Ага.
Підходить.
- І цей паперовий стаканчик. - Це смарт-кухлик за 180 фунтів.
За 180 фунтів?
Сам ти кухлик.
Нащо вам це все?
Якщо не вернуся через пів години, зроби щось.
Зроби щось.
Надто правильний.
Я змінюю правила гри.
БАРБЕРРІ
-«Барберрі» – несправжнє слово. - Справжнє.
- Так, але не для «Скрабл». - Ні, це...
Хто там?
Веселого Різдва Веселого Різдва
І щасливого Нового року
Ні, дякую.
- У домі є ще хтось? - Нема.
Треба посадити її на стілець.
Охрініти. Класичний Стокгольмський синдром.
«Скрабл»?
Та я зробив їй послугу, вирубавши.
Не знаю, що вам відомо про те, що діється.
Тебе викрала група тигрів, але в них був свій план.
- Так. - Оскільки ти тут
попивала чай, їла чипси й грала в настільні ігри,
то, мабуть, вирішила їм допомогти.
Її брат і ще один чоловік пішли у сховище.
Так, Ґай і Картрайт їх супроводжують.
Вони кажуть, що їм потрібні Сірі книги.
Вони шукають щось інше.
Я не здивований.
Кому потрібні ті довбані Сірі книги?
Документ, через який MI5 убили їхню сестру.
Їхня порода не дуже вправна, може, то було випадково.
Давно цей бутерброд лежить?
Однак Даффі з посіпаками пробують їм завадити,
тому, може, це й правда.
Це шинка?
Назад.
Зараз.
Вогонь!
- Чорт, вони тут. - Рухаймося.
Давайте, треба йти. Швидко.
- Швидко. Вони у вас стрілятимуть. - Стріляйте й ви.
- Сам стріляй. - Я стрілятиму. Дай мені пістолет.
З якого дива я тобі його дам?
Вперед.
Нам треба йти!
- Швидше знайдемо... - Рівер.
...швидше підемо. Поможете?
- Рівере. Просто... - От же.
Я з MI5 і я озброєна.
Заходьте!
У нас втрата.
Сюди!
У нас втрата.
Бачиш, їм начхати.
Шукай далі. Пригнись.
Тут нема.
Що це за світло?
Як на фестивалі.
Чорт.
Що? Я казав не переживати за озброєних.
Ти возиш своїх дітей у машині з нелегальним арсеналом?
Про всяк випадок.
Не знаю, на один зі ста випадків.
А що в тебе на випадок один з тисячі? Атомна бомба?
Віддача сильна.
Тримай міцно, бо ушкодиш плече.
У мене вогнева підготовка.
Підготовка – одне.
Під кулями все інакше.
У мене також стріляли.
Коли підскочить адреналін – повір.
Не кажи. Бачу, це твоє щасливе місце.
Одне з.
Коли я був в оперативній групі, то перший рвався у двері.
Ледь не став Псом.
Та врешті передумав.
Знав, що не здаси фізпідготовку?
Не хотів працювати з такими, як Даффі.
Він бандюк.
Добре.
Македонський король
Який поклявся Звільнити всю Анатолію
Біля Егейського моря 334 року до нашої ери
Він розгромив війська персів
Александр Великий
Його ім'я вселяло страх У серцях чоловіків
Маніяк.
Александр Великий
Бу...
Чорт.
Треба змінити правила гри.
Не піднімай голову. Шукай.
Пішли.
Ні, ні. Чорт.
- Що таке? - Це м'ясорубка.
Їх женуть у пастку.
Якщо їх не вб'ють у сховищі,
то вб'ють при виході з люка.
Що нам робити?
Бути поряд.
Я поведу.
Якщо ми їх не приберемо, Луїза й Рівер – трупи.
Курва.
- Ну нарешті. - Що за фігня?
- Ти усміхаєшся? - Ага.
Почуваюся живим. А ти?
Ні, я дуже близька до смерті. Що нам тепер робити?
Треба було лишатися в пабі.
Гарно ти.
Чекай.
Зараз.
Треба подумати.
Б****.
Ходімо. Я взяв твою сумку й плащ.
Кинь. Нічого їй не буде.
- Вона ж нічим не загрожувала. - У неї був пістолет.
Вона не вміє стріляли. Я стріляю краще, ніж вона.
Ось і ти. Дивись.
- Привіт, Саро. - Привіт.
Як новенька. Чудово. Ходімо.
Лемб...
ми вбиваємо своїх?
- Ти про що? - Вбиваємо?
Шукаєш виправдання за своє колаборанство?
Це не колаборанство. Я їм помогла.
Я думала про те, що знала, коли працювала з агентами, і подумала:
«Чарльз нізащо б не авторизував щось таке. А Тірні могла б».
Чому ти так легко судиш інших?
Бо я бачила, на що вона здатна, як і Тавернер,
- коли щось приховує. - Зараза.
Побачимо, що вони з'ясують.
Ні, ні. Це було: «Зараза, хтось під'їхав».
Здається, їх двоє.
- Може, щоб мене забрати? - Скоріше, щоб тебе прибрати.
Беру одного на себе.
- Маєте якусь вибухівку? - Вибач.
СЛІД ЦІЛКОМ ТАЄМНО
Іди!
Знайшов. Знайшов!
Виходьте!
Ми знайшли! Можемо виходити!
Єдиний вихід був через ті двері.
Чорт.
Бен!
Вогонь!
- Дай мені пістолет. - Нічого я тобі не дам.
Я служив у армії.
Чудово. Скажи їм про це. Вони зразу здадуться.
Я заберу його зброю.
Лишайся там.
Прикрий.
- Бен! - Бен, будь...
Влучив.
Курва.
Пішли, пішли!
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська