Jeg måtte dra til en parkeringsplass ved et leilighetsbygg.
-Nær Edgware Road? -Ja.
Du sa at han ikke ble drept av bilen.
Så hvordan døde han?
Rebecca, hvordan døde han?
Da jeg kom fram, var han der alt.
Det gjorde vi ikke.
Dere spritet opp vodkaen min med vodka.
-Greit. -Vær forsiktig.
Se deg for før du svinger.
Den ene holdt ham igjen på sykkelen.
Det går fint når jeg kommer i gang.
Alt var i orden med ham. Han var full eller hadde tatt noe.
Så begynte den andre…
…å kvele ham.
En tredje mann kjørte på ham med bilen min.
Det var en som så på. Han gikk.
Så du ham godt?
Hva skjedde så?
Han var i live, men hardt skadet.
Så den tredje fyren, han som hadde kvalt ham…
Han drepte ham.
Hvordan?
Hvordan så han ut?
Kraftig, femtiårene, barbert hode.
Jævlig skremmende.
Så la de ham og sykkelen bak i kassebilen. De kjørte til der han ble funnet.
Så ba de meg ringe etter ambulanse og si at din venn syklet ut foran meg.
-De to som kjørte over ham. -Ja.
-Har du sett dem før? -Ja.
Jeg har vært kurer for ham. Ikke spør om hva. Jeg ser ikke etter.
-Han som sto på lur. Er det ham? -Kanskje. Jeg vet ikke.
ARKADIJ PASJKIN
Jeg vet ikke.
-Jeg så ham ikke så godt. -Greit.
ANDREJ TSJERNITSKIJ
-Og det var han som drepte ham? -Ja.
Språkskolen der du hentet pengene, er det det vanlige hentestedet?
Nei, det var nytt.
Var det noen der da du hentet dem?
Nei, de ga meg en nøkkel, og ba meg stikke den i brevsprekken etterpå.
Greit. Takk, Rebecca.
Du sa at du skulle sørge for at jeg var trygg.
Greit. Her.
Jeg skal gi deg nummeret til en tjeneste.
Er det et dekkhus?
Ny identitet? Jeg vil trenge penger.
De svarer med et roterende alias, forandres hver måned.
Gi dem navnet "Jackson Lamb",
og når de spør om hva du vil, svarer du nummer sju.
Nummer sju.
Stemmer. Og da bør de være hos deg etter omtrent en halvtime.
Greit.
Hallo?
Jeg ble bedt om å ringe dette nummeret av Jackson Lamb.
-Han ba meg be om nummer sju. -Et øyeblikk.
Ja, jeg venter.
-Vil du ha favoritten hans? -Hva?
Nummer sju.
Jeg forstår ikke.
Nummer sju er Mr. Lambs favoritt, dobbel nudelporsjon.
Vil du ha siderettene hans?
BASERT PÅ BOKEN DØDE LØVER AV MICK HERRON
Ingenting ute? Det blir nok regn.
-Skal ingen andre spise? -Nei…
Jeg blir flau når dere stirrer på meg.
Har du reist langt, Leo?
Ikke at Alex' utmerkede mat ikke er verd å reise for.
Jeg hadde noe å gjøre i Worcester.
Dette er en liten omvei tilbake til London.
Han har alltid vært sånn. Kommer og går. Vi tar ham når vi kan få ham.
Hva med deg, Mr. Walker? Er du fra traktene?
Nei. Jeg er journalist.
Jeg er her for å skrive en liten artikkel om landsbylivet.
Kelly har vært snill og vist meg rundt.
Det har jeg.
Så du er undercover?
Nei. Ikke undercover. Jeg tror ikke jeg har mot til noe sånt.
Hva slags stor story vil du finne? Dette er en søvnig landsby.
Man finner alt mulig bak gardinene.
Ja.
Du trekker dem sikkert fra for ham. Hun er en nysgjerrig dame.
-Hva behager? -Det er hun.
På en fin måte.
Hva har du funnet ut så langt?
At jeg ikke liker meg så godt i fly som jeg trodde.
Eller så er Kelly ikke en så god pilot som hun trodde.
Du hadde rett i det første.
Jeg har hørt landsbysladderen.
Og om krypskytteren.
Krypskyting er farlig.
Ja, det er det. Bruker han feller eller gevær? Eller gift?
-Kommer an på dyret. -Nå ble det dystert her.
-Vil noen ha kaffe? -Ja takk.
-Greit. -Skal jeg…
Nei. Du er gjest. Sett deg.
Kelly, kan du hente jordbærene?
-Ok. -Unnskyld meg.
Jeg må advare deg, min venn.
Alex lager motbydelig kaffe.
Hei. Kan jeg få en vodka med tonic?
-Ja. -Takk.
Hallo.
Hei.
-Beklager. -Alt i orden.
WESTBROOK ENGELSKSKOLE
Du har kommet til Westbrook Engelskskole.
Legg igjen navn og nummer, så ringer vi tilbake. Takk.
Ta telefonen, Mr. Lamb.
Telefonsvarerbeskjeden er det eneste profesjonelle på dette drittstedet.
Prøver du å skjule uroen din med humor?
For stolt til å spørre om hvordan jeg vet at du er der?
Jeg antar at det er fordi du holder øye med meg.
Men i din situasjon bør du finne på bedre ting å tilbringe tiden med.
Som?
Først og fremst gratis helsehjelp. Google sier at det er leveren din.
For sju måneder siden sa de seks måneder.
Ute med skade.
Men spørsmålet er, Nikky, hvilke skader planlegger du å gjøre?
Da jeg hoppet av gjorde mine tidligere sjefer det klart
at de ikke ville hevne seg.
Mot at jeg ville hjelpe dem om de en dag ba om det. Og de ba om det.
Og hva var det de ba om?
Jeg er bare en liten fisk, Mr. Lamb.
De ba meg bare sørge for at du så i én retning
mens de gjør noe i en annen retning.
Faen!
Har du hacket klokken?
Jeg trengte bare å åpne treningsappen.
Ovenpå. Nå!
-Du virker litt anspent. -Jeg lurer bare på hvorfor du er her.
-Nå er du defensiv. -Bør jeg være det?
Vel, jeg er jo i MI5.
Det visste du alt.
-Så alle kortene våre er på bordet nå. -Mine er det. Er dine det?
Jeg vet ikke hva du vil at jeg skal si.
Filmen fra Heathrow.
Det viser seg at Tsjernitskij ikke forlot landet.
Hørte du meg?
Tsjernitskij forlot ikke landet. Det vet jeg.
Hvordan?
Fordi han drepte Harper.
Jeg snakket med sjåføren, Rebecca Mitchell.
Bare at hun kjørte ikke.
Pasjkins sikkerhetsvakt kjørte over Harper før Tsjernitskij ga ham nådestøtet.
Pasjkin?
Han knertet ham som han knertet Dickie.
Han har en giftaksjon på gang som om han er Rosa jævla Klebb.
Når Park finner det ut, stopper de operasjonen. Vi tar dem aldri.
Derfor forteller jeg det ikke.
Taverner vil redde ansikt ved å feie hele greia under teppet.
Jævlene blir deportert, og navnene blir visket ut
fra alle passasjerlister herfra til Jakutsk.
De drepte to av agentene mine. Det skal ikke skje.
Skal vi fortelle det til Louisa?
Jeg ville gjort det om hun tok den jævla telefonen.
-Hvor lenge har du jobbet for Nevskij? -Snart fem år.
Og før det? Jeg antar at du gikk på skolen.
Nevskij så noe i meg da jeg var veldig ung.
-Hva var det? -Sult.
De han hadde rundt seg, var late.
-Så du trillet inn og kvittet deg med dem? -De kvittet seg med seg selv.
Men det er det som skjer når vellykkede folk kommer. Ikke sant?
Det vet jeg ikke.
Kom igjen. Du er i MI5. Det er vellykket.
Jeg er ikke typisk for MI5.
Jeg er i et slags intern eksil i en avdeling der de plasserer de uønskede.
Det er vanskelig å tro.
Søtt, men jeg… Jeg er uønsket i deres øyne.
Hvorfor det?
-Det vil jeg ikke tenke på. -Hvorfor slutter du ikke?
Fordi jeg ikke vil at det skal bli slutten på historien min.
Jeg vil ikke dø i Slough House, som sjefen min vil.
Og jeg vil ikke dø før jeg får sjansen til å avslutte som Min.
Min?
Min Harper. Kollegaen min som døde.
Selvsagt. Beklager.
Takk. Det gjør jeg også.
Det var en ulykke. Han syklet full.
Det er vanskelig å tro. Det lignet ham ikke.
Jeg hørte at han svingte rett i en bil. En stakkars dame så ikke at han kom.
Ja.
Tror du det ikke?
Når en agent dør, må man tenke på alt.
Men, ja, i dette tilfellet var det bare en dum ulykke.
Hvorfor drepte de Min?
Vet ikke ennå.
-Melder meg til tjeneste. -Rebecca Mitchell hentet betaling
for å ha tatt del i drapet på Harper på Katinskijs språkskole.
Er dette forbundet med Katinskij?
Han ville at jeg skulle holde øye med skolen mens det skjedde noe annet.
Hva da?
Jeg håper han kan hjelpe meg med det. Hva var på klokken?
Min var den eneste som hadde alle seks Spin Doctors-albumene.
Før jeg brekker nakken din, var det noe uvanlig ved hans siste bevegelser?
Om morgenen syklet han fra Gordon Square til Edgware Road.
Han var innom en industrieiendom på veien bak Euston Road.
Og tilbake til Edgware Road om kvelden før han stanget i den bilen i St. Pancras.
Jeg vil ha adressene på alle stedene han stoppet
for lenger tid enn det tok å gispe etter pusten.
Jeg kan tvinge opp telefonen hans.
Strippe den for data. Sende deg alt unntatt nakenbildene.
Du har fem sekunder før jeg tvinger ræva di ned trappen.
-Hva kan jeg gjøre mens du er borte? -Jeg vet ikke.
Det du vanligvis gjør når jeg ikke er her.
Og hvis du skal være martyr, kan du helle det tilbake i flasken.
Jeg må tilbake til rommet mitt og prate med Nevskij.
Men gi meg 20 minutter, så kan du komme hvis du vil.
Vi kan ta en drink på terrassen.
-Takk for drinkene. -Bare hyggelig.
Jeg må dessverre dra, dere.
-Overnatt her. -Bli. Ta en til.
Beklager. Jeg må dra. Jeg skal arbeide i morgen tidlig.
Leo.
Takk.
Jeg tror virkelig at jeg har sett deg før.
Nei. Jeg ville definitivt husket deg.
Kanskje jeg har sett deg i forbifarten. Jeg husker ansikter.
Jeg pleier å sitte og betrakte folk på tog og busser.
-Prøver å forestille meg livet deres. -Når var du på en buss sist?
-I forrige uke. -Jaså?
Ja, for de elendige britiske togene deres sto.
-Som om det var nytt. -Ja.
Kanskje vi ses igjen. Enten i London eller her.
-Kanskje. Hyggelig å treffe deg. -Ja. På tide å dra.
Det var synd. Vi følger deg ut.
-Hva er det som skjer? -Ingenting. Hva mener du?
Det virket som Leo kjente deg.
Nei. Jeg tror han blander meg med noen andre.
-Ha det. -Kelly, kom og si ha det.
Og bemerkningen om at du er undercover?
-Vi ses. Godt å se deg. -Takk. Vi ses.
-Ja. -Kelly!
Kommer.
Vent her.
-Ha det bra. -Neste gang blir jeg lenger.
-Gjør det. -Ja.
Kjør forsiktig.
Ha det, Leo.
Gi oss et forvarsel neste gang.
Gi deg.
Ha det, Leo.
-Ha det bra. -Kjør forsiktig.
Ha det.
Hva i helvete?
Ha det.
ILJA NEVSKIJ
PERSONLIGE DATA
BELARUS UKRAINA RUSSLAND ESTLAND
-Det er en imponerende modell. -Ja.
En av tusen.
Unnskyld?
Containere. Ja. En av tusen inneholder ulovlig gods.
Flyter rundt over hele verden. Uten kontroll.
Våpen, narkotika,
til og med mennesker, om du kan tro det. Hva som helst jævlene kan tjene penger på.
Men for at et sånt nettverk kan eksistere, trenger man innsidefolk på hvert trinn.
Folk som er villige til å ta imot penger og se en annen vei.
Jeg vet ikke hva du…
I går hentet et par russere en pakke her.
-Jeg må vite nøyaktig hva som var i den. -Da var ikke jeg her.
-Ser det ut som om jeg bryr meg? -Om det foregår noe, angår det ikke meg.
Jo, det angår deg, for det er du som står der.
Er du politimann?
Det kan du finne ut av selv.
Du skjønner at uansett…
…hvis jeg tar en telefon…
…ender det ikke bra for deg.
-Jeg kan søke på pakker de siste dagene. -Ja, god idé.
Prøv torsdag klokken 11.03.
Det var en henting. Liten gjenstand. Vent.
Det er ingen detaljer.
Jeg kan ikke fortelle hva det var. Alle detaljer er slettet.
Møt meg hos Nevskij.
Hva mener du med når?
Hva med at vi starter med nå og tar det derfra?
Hvis dette er telefonsalg, er du i kjempetrøbbel.
Du må spore tjenestetelefonen min.
-River? -Tjenestetelefonen.
Jeg la den i Tsjernitskijs lomme. Sporing er aktivert.
Fortell meg hvor han er. Fort.
-Kom igjen, Roddy. -Vent. Den laster.
Ja, vel…
…hvis du kunne vært en anelse raskere, ville jeg satt stor pris på det.
-Den er på vei ned Ridgeway Drive. -Jeg vet ikke hvor det er.
-Hvor er du? -The Downside Man pub.
B192, beveger seg mot nordvest.
Tok av inn i en mindre gate, Barn Lane.
-Du må gå til venstre inn… -Ja, jeg vet hvor han skal.
Ingen årsak.
Jon!
Hallo. Er det Victor Krymov?
God kveld. Jeg heter Catherine Standish,
og jeg ringer angående noe konsulentarbeid du utførte
for etterretningsagenten James Webb. Det stemmer.
Grunnen til at jeg ringer er at vi har et hull i dokumentene våre.
Vi har ikke et signert taushetsdokument fra deg.
Det er perfekt. Jeg kan møte deg der.
Greit, takk. Ha det bra.
Så Pasjkins sjef bor her?
Ja. Nevskij. Tarvelig liten hybel, hva?
Og Spider håper å få sjefene til å møte Nevskij en gang.
Det er planen hans.
Men den gutten ville vært på dypt vann i en søledam.
Hva gjør vi her, om jeg tør spørre?
Overvåker Nevskij.
En av russerne som dukket opp på vår 30 år gamle radarskjerm,
anstrengte seg veldig for å sørge for at jeg dro til punkt A
mens kameratene hans dro til punkt vet-da-faen.
Det er grusomt.
Det er seks kameraer rettet mot gaten.
Vi burde fått prostataene våre gnikket av et par brutale russiske fingre nå.
Det ser ut som døren står åpen.
Vil du løpe bort og ta en titt inne?
Nei, ellers takk.
Greit. Du har sparken. Dra til helvete.
Får jeg ikke sparken for innbrudd? Om jeg ikke blir skutt av eks-Spetsnaz-vaktene.
Grunnen til at jeg valgte deg, var at jeg trodde du var den eneste i teamet mitt
med ordentlige baller. Jeg tok visst feil.
Du tok ikke feil.
Og det du sa, er veldig støtende.
Her inne.
Faen.
-Det er Nevskij. -Stopp! Stopp!
-Han ble ikke sånn av den jævla solsengen. -Hva? Er han radioaktiv?
Ja. Det var derfor de la igjen geigertelleren.
For å fortelle ham at det de pumpet inn i årene hans, ikke var vitamin B12.
Så hvorfor skjøt de ham?
Han gjorde det. Hadde neppe lyst på fire dager med pine.
Og tommelen?
Jeg vet ikke.
Kanskje de stakk av ved å haike.
La oss komme oss ut før vi også begynner å hoste opp nyrene våre.
Her. Gi meg den.
-Hvem gjorde dette? -Pasjkins menn.
-Jeg trodde Pasjkin jobbet for Nevskij. -Jeg vet ikke hvem han jobber for.
Jævlene gjorde det rett foran nesen vår. Hvordan har Park oversett det?
Pakkene som de bøllene hentet, gikk gjennom havnen.
Sjekker de ikke havnene?
De undersøker det de kan, men 95 % av containerne går usett gjennom.
De sendte nok flere pakker vel vitende om at minst én kom gjennom.
-Er du ikke redd? -For hva?
Vi var der en god stund.
Jo, vettskremt.
Hadde du behandlet en kirkens mann så dårlig hjemme, ville du blitt bannlyst.
Hadde du behandlet kongelige sånn, ville du blitt skutt.
Victor Krymov? Catherine Standish.
Miss Standish, sitt ned.
-Håper ikke jeg forstyrrer. -Tvert imot.
Du reddet livet til en høytstående kongelig.
Dette må jo feires.
Si meg, er dette vanlig prosedyre?
-Nei, det var på hjemveien. -Jaså, du.
Når du har signert, trenger jeg også en oppklaring av noen av forklaringene dine.
Hvor sa du at du arbeider?
-Jeg arbeider for tjenesten. -Ok.
Du vil at jeg skal undertegne, greit. Jeg undertegnet den foran Mr. Webb.
Jeg vil undertegne igjen foran deg.
Takk. Så… Da du forhandlet om et møte med Arkadij Pasjkin og James Webb,
sa du at du kunne gå god for Pasjkin. Hvordan kjenner du ham?
Arbeider du vanligvis ved et skrivebord?
Man kan lære mye av å sitte ved et skrivebord.
-Så hva har du lært om meg? -At du handler innen informasjon.
Det stemmer. Vil du handle? Jeg har en historie om Pasjkin.
Du har sikkert en historie om deg selv
eller noen du arbeider med som kan interessere meg.
Drink?
Nei takk. Jeg drikker ikke.
Felttrening vil fortelle deg at sosial drikking
er en enkel måte å myke opp et mål på.
Nei, jeg kan ikke. Beklager.
-Jo, du kan. -Nei, jeg kan ikke.
Jo, du kan.
Jeg har problemer med alkohol.
Du høres ut som om du har en historie.
-Et greit bytte. -Hvorfor er du interessert i min historie?
Alt jeg finner ut om noen som arbeider for den britiske sikkerhetstjenesten,
kan bli nyttig senere.
Ber du meg gi deg noe som kan bli brukt mot tjenesten?
Kanskje det ikke kan brukes. Det er sjansespillet ditt.
Men det er bare sånn du kan få det du vil ha.
Eller så kan du finne veien ut.
Ta ditt signerte dokument og la meg spille sjakk
og drikke og sladre til frokost.
Dette… ga meg selvtillit jeg ikke hadde. Fikk meg til å føle meg mer som meg.
Jeg hadde det moro. Mye moro. Jeg trodde jeg levde livet.
Da jeg begynte å helle vodka over cornflakes, skjønte jeg at moroa var over.
I stedet var det kaos. Jeg var ikke meg lenger.
Jeg satt fast i et spill der jeg alltid tapte, og jeg kom ingen vei.
Jeg var overbevist om at jeg skjulte det godt,
men det begynte å påvirke arbeidet mitt.
Og i stedet for å si meg opp, betalte sjefen for å skaffe meg hjelp.
Ingen hadde vist meg sånn godhet før.
En ridder i skinnende rustning.
-Om du vil. -Prinsen din.
Nei. Nei.
Men så begynte jeg å leve livet mitt. Jeg betalte tilbake med tjenester.
Jeg handlet mat for ham,
jeg ordnet blomstene hans og ordnet livet hans.
Helt til en dag…
Han sviktet deg. Som alle gjør. Ridderen din viste seg å være en knekt.
Nei, han gikk videre til andre ting.
Jeg prøvde å leve opp til det han ville ventet av meg, men…
…det er vanskelig uten ham.
Så du er trellbundet av et spøkelse.
Denne mannen, han jobbet også for tjenesten?
Din tur.
Hva er detaljene om deg og Arkadij Pasjkin?
Ok.
Jeg kjenner Pasjkin fordi vi driver med det samme.
Han er en omreisende fikser for Ilja Nevskij.
Han visste at jeg hadde gjort forretninger med MI5, og ba meg ta kontakt.
Jeg vet ikke hvorfor.
Det var det du sa til James Webb.
Det er handelen, like for like.
Du ga meg bonden din. Du kan ikke vente tårnet mitt.
Hvis du vil ha tårnet mitt, må du gi meg springeren din og to av bøndene.
-Du er ikke rettferdig. -Nei, det er jeg ikke.
Løp tilbake til skrivebordet ditt. Du er for naiv for denne jobben.
-Vær så vennlig. Jeg har et nytt spill. -Greit.
Hva er det?
Jeg har snakket med han som koblet Pasjkin med Webb.
Victor Krymov?
Hvorfor kaster du bort tid på ham?
-Kjenner du ham? -Selvfølgelig.
Jeg ville ikke stolt på at han ga meg riktig tid om vi sto foran Big Ben.
Han påstår at han har kjent Pasjkin i årevis, men vil ikke gi detaljer.
Han ville lurt deg.
Og historien hans er bare tøv.
Han er blitt betalt for å lyve om at Pasjkin jobber for Nevskij.
Og gjør han ikke det?
Nevskij er blitt drept, trolig av Pasjkins bøller.
Hva?
Jeg er sikker på at Krymov vet mer, men han må vente.
Jeg prøver fortsatt å finne ut hva i helvete Katinskij vil.
Vil du at jeg skal prøve igjen?
Nei, jeg vil at du skal dra hjem og slutte å leke Mata Hari.
Det er bare meg. Det er Marcus.
-Åpne sekken din. -Hva i helvete gjør du?
-Fulgte du etter meg? -Ja, og det kan du være glad for.
-Skulle du drepe Pasjkin? -Nei, torturere ham
-og så drepe ham. -Hva tenker du på?
Min prøvde å forfølge dem, og endte opp død. Pasjkin drepte ham.
-Det var en ulykke. -Beklager, jeg tror det ikke.
-Det er fordi du… -Ikke.
Ikke si at jeg er i sjokk eller hva du skal til å si.
Ja, du virker veldig rolig nå.
Han skjuler noe, Marcus. Derfor satte han seg ned med meg.
Han ville se om jeg har skjønt noe.
-Klokken hans tikker. -Det er en klokke.
-Han er en svindler. -Hva?
Sånne klokker tikker ikke, de glir. Det er det man betaler for.
Vil du drepe en fyr fordi han har en falsk klokke?
-Hva? -Jeg har Louisa.
-Hun skulle til å dope og drepe Pasj… -Få prate med ham. Hei.
Pasjkin er falsk. Jeg vet ikke hva spillet hans er, men han er ikke ekte.
Han drepte Min.
Nei, han drepte ikke Min, men jeg er ikke i tvil om at han beordret det.
Jeg er ganske sikker på at han var der. Han fikk Nevskij også drept.
-Er Nevskij død? -Hva?
Ja, og jeg vil ikke ha flere lik i kveld. Derfor ba jeg Longridge følge etter deg.
Jeg kan ta ham nå og avhøre ham.
Eller han kan ta deg.
Selv om jeg liker tanken på at du setter i gang med Ilsa, She Wolf of the SS,
så er han russisk, og knekker kanskje ikke.
Så jeg vil at du skal avslutte,
og dra til møtet i morgen som om ingenting er i veien.
Vil du at jeg skal gå i et møte med mannen som fikk Min drept
og mennene som utførte det?
Jeg gjør nå store anstrengelser for å hevne Dickie Bows død,
en mann jeg ikke engang likte.
Så du kan tenke deg hva jeg skal gjøre med den som drepte Min Harper,
en mann jeg i det minste tolererte.
Så hva skal du gjøre?
Jeg skal ta en prat med fienden.
-Russerne? -Nei, for faen. Park.
Jeg må vite om jeg ble lurt av en kodesekretær i Moskva eller noen andre.
Og jeg trenger ikke distraksjoner av deg.
Så jeg vil at du skal avslutte, og det er en ordre.
Ok, mine herrer. Snu dere pent og rolig.
Hva i helvete gjør du her, Katinskij?
-Er du gal? -Hold kjeft.
Så skal vi sprenge noe, mine herrer?
Er det planen?
Var det det du ville bruke Duncan til?
-Jon? -Alex.
Hva gjør du her? Hvor er Duncan? Alex?
Hvorfor har du pistol?
-Ring politiet. -Nei, Jon. Hvorfor har du pistol?
Bare ring politiet. Jeg er MI5-agent. Jeg skal forklare alt.
-Hva er dette? -Aner ikke.
Du sa at du skulle til London.
Vi planlegger en overraskelse til Duncans 60-årsdag.
Er det det beste du kan komme på?
Nikky er en venn fra studietiden.
Ja, sikkert, Alex, men dessverre er han også tidligere KGB-agent.
Akkurat som Leo her.
-Han er din manns føringsoffiser. -Føringsoffiser?
-Duncan er en russisk sovende agent. -Hva?
-La meg forklare. -Hendene på hodet.
De er gamle venner som planlegger en overraskelse, akkurat som jeg.
Leo og jeg snek oss bort fra Duncan for å møte Nikky.
Det er kunstgjødsel og fyringsolje bak dem.
-De lager ikke en kake. De lager en bombe. -Du tar feil. Dette er absurd.
Mannen min er ikke agent.
Alex, bare…
Hva nå?
Vi gjør flyet klart.
Få ham ut.
Ja.
Tekst: Evy Hvidsten