Мені подзвонили й сказали під'їхати на стоянку під житловим будинком.
-На Едґвер-роуд? -Так.
Ви казали, що його вбила не машина.
То як він помер?
Ребекко, як він помер?
Коли я приїхала, він був там.
Ні, неправда.
Правда. Підлили горілки в горілку.
-Так. -Їдь обережно.
Роззирайся по боках на поворотах.
Один з них притримував його на велику.
Посвіжію в дорозі.
Він був цілий. Просто п'яний чи під чимось.
А тоді інший…
почав його душити.
Третій сів у мою машину і його переїхав.
За всім хтось спостерігав. Він пішов.
Ви його роздивились?
Що було далі?
Він був живий, але в жахливому стані.
Тому третій, який його душив…
Добив його.
Як?
Опиши його.
Великий, 50+, бритоголовий.
Дуже страшний.
Тоді вони поклали його й велик у багажник.
І поїхали на місце «ДТП».
Мені сказали викликати швидку
і заявити, що ваш друг виїхав мені під колеса.
-Ті двоє, що його переїхали. -Так.
-Бачили їх раніше? -Так.
Оцьому я відносила посилку.
Не питайте що. Я не дивлюсь.
-Ясно. Спостерігав за всім оцей? -Може. Не знаю.
АРКАДІЙ ПАШКІН
Не знаю.
-Я його не роздивилась. -Так.
АНДРЕЙ ЧЕРНІЦЬКИЙ
-А це вбивця? -Так, це він.
Мовна школа, у якій ви забирали гроші, –
це ваше типове місце зустрічі?
Ні, це нове.
Коли ви забирали гроші, там хтось був?
Ні, мені дали ключ,
і я закинула його в поштову скриньку на виході.
Добре. Дякую, Ребекко.
Ви обіцяли мені захист, якщо я все розповім.
Так. Ось.
Я дам вам номер служби.
Це якийсь притулок?
Нові документи? Потрібні гроші.
Пароль щомісяця змінюється.
Просто назвіть ім'я «Джексон Лемб»
і коли запитають, чого бажаєте, скажіть: «Номер сім».
Номер сім.
Це все. І вони під'їдуть через пів години.
Ну все.
Алло.
Цей номер мені дав Джексон Лемб.
-Сказав попросити номер сім. -Хвилинку.
Чекаю.
-Вам його улюблену? -Вибачте, що?
Номер сім.
Не розумію.
Номер сім – улюблена страва містера Лемба – подвійна локшина.
Вам такий самий гарнір?
ЗА КНИЖКОЮ «МЕРТВІ ЛЕВИ» МІКА ГЕРРОНА
Кульгаві коні
Усе забрали?
Бо скоро буде дощ.
-Ніхто не їстиме? -Ні…
Я відчуваю
на собі ваші погляди.
Ви здалеку приїхали, Лео?
Бо кулінарні навички Алекс варті довгої поїздки.
Мав справи у Вустері.
Зробив невеликий гак по дорозі в Лондон.
Він часто з'являється нізвідки.
-Так. -Ми йому завжди раді.
А ви, містере Вокер? Ви тутешній?
Ні. Я журналіст.
Пишу невеличку статтю про сільське життя.
Так. Келлі усе мені тут показує.
Показую.
То ви під прикриттям?
Ні, не під прикриттям. Ні.
На таке мені духу не вистачило б.
І про що ви пишете? Це ж дуже сонливе село.
За шторами багато всього діється.
Так.
Але ти їх для нього розсуваєш.
Дуже допитлива жінка.
-Даруй, що? -Ще і яка.
У хорошому сенсі.
І що ви вже дізналися?
Що я не так добре, як думав, переношу польоти.
Або Келлі не такий добрий пілот, як вважає.
Думаю, перша думка слушна.
Я вже підслухав чимало сільських чуток.
Про браконьєрство.
Ризикована справа.
Так.
Він використовує пастки чи рушницю? Може, отруту?
Залежить від тварини.
Розмова явно звернула не туди.
-Кому кави? -Мені.
-І мені. -Вам…
Ні, ви гість. Сидіть.
Келлі, будь ласка, забери полуниці.
-Так. -Даруй.
Невелике попередження, друже.
Алекс варить жахливу каву.
Вітаю. Горілку з тоніком, будь ласка.
-Добре. -Дякую.
Вітаю.
Привіт.
-Вибачте. -Нічого.
ВЕСТБРУКСЬКА АКАДЕМІЯ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ
Ви подзвонили у Вестбрукську академію.
Залишіть ім'я й номер,
і ми з вами зв'яжемось. Дякую.
Лемб, відповідай.
Автовідповідач – єдина професійна річ
у цій вигрібній ямі.
Пробуєш приховати сум'яття жартами?
Пиха не дає спитати, як я дізнався, що ти там?
Підозрюю, ти за мною спостерігаєш.
Зважаючи на твій стан,
міг би вигадати собі й кращу розвагу.
Наприклад?
Для початку – якісне лікування. Ґуґл каже: хвора печінка.
Сім місяців тому мені дали пів року.
Додатковий час.
Але питання в тому, Нікі,
як ти плануєш його використати?
Коли я перебіг,
мої старі боси заявили,
що мене не каратимуть.
За умови, що колись мене попросять про послугу, і я допоможу. Попросили.
І що це була за послуга?
Я гвинтик у механізмі, містере Лемб.
Мене просто попросили направити тебе в одне місце,
поки щось відбувається в другому.
Б****!
Хакнув годинник?
Я просто відкрив фітнес-застосунок.
Нагору. Негайно!
Ви не знаю, якісь напружені.
Намагаюся зрозуміти, чому ви прийшли.
-Захищаєтесь. -А треба?
Ну, я з МІ5.
Ви вже це знали.
Усі карти на столі.
Мої – так. А ваші?
Не знаю, що ви хочете почути.
Камера з Гітроу.
Черніцький не покидав країну.
Чуєте?
Черніцький не покидав країну. Я в курсі.
Як?
Бо він убив Гарпера.
Я говорив з водієм, Ребеккою Мітчелл.
Але вона не була за кермом.
Охоронці Пашкіна переїхали Гарпера,
а тоді Черніцький завдав контрольного удару.
Пашкін?
Він уколов його так само, як Діккі.
У нього якась отруйна штука, як у Рози Клебб.
Якщо в Парку дізнаються, то скасують операцію. І ми їх втратимо.
Тому я їм не скажу.
Тавернер урятує
репутацію, бо замете всі сліди.
Виродків депортують, а їхні імена зітруть
з усіх списків пасажирів звідси до Якутська.
Убили двох моїх агентів. Я цього не допущу.
Скажемо Луїзі?
Так. Я б сказав, якби вона відповідала на дзвінки.
-Давно ви працюєте на Невського? -Майже п'ять років.
А раніше? Мабуть, училися?
Невський помітив у мені щось ще в ранній юності.
-Що саме? -Жагу.
Його оточували ліниві люди.
А з'явилися ви і просто їх позбулись?
Вони самі себе позбулись.
Так буває, коли зустрічаються успішні люди. Ні?
Як мені знати?
Та ну. Ви з МІ5. Це великий успіх.
Так, я не типовий агент МІ5.
Я внутрішня вигнанка
у відділі для всіх небажаних.
У це важко повірити.
Ви люб'язні, але в їхніх очах я небажана.
Чому?
Не хочу про це згадувати.
То чому не підете?
Бо не хочу, щоб так скінчилася моя історія.
Не хочу сконати в Линяльній, як сконає мій бос.
І не хочу померти,
не вибравшись, як Мін.
Мін?
Мін Гарпер. Мій покійний колега.
Авжеж. Мені жаль.
Так, дякую. І мені.
Це нещасний випадок. Він їхав на велосипеді п'яний.
Важко повірити. Не схоже на нього.
Вибачте, але мені казали, що він в'їхав прямо в машину.
Якась бідолашка його не побачила.
Так.
Ви в це не вірите?
Коли гине агент, потрібно розглянути всі варіанти.
Але так, цього разу це був дурний нещасний випадок.
Чому вони вбили Міна?
Треба встановити.
Зголошуюсь на виклик.
Мила Ребекка Мітчелл отримала гроші
за співучасть у вбивстві Гарпера в мовній школі Катінського.
Це пов'язано з Катінським?
Він хотів, щоб я стежив за школою, поки відбувалося щось інше.
Що?
Надіюся, цей дурник мені поможе.
Що показав годинник?
Мін – єдиний у світі мав усі шість альбомів «Spin Doctors».
Поки я не зламав тобі шию:
чи було щось незвичне в його останніх маршрутах?
Вранці він їздив з Ґордон-сквер на Едґвер-роуд.
Зупинився біля промислової будівлі по дорозі біля Юстон-роуд.
А ввечері вернувся на Едґвер-роуд,
перед тим як врізався в машину в Сент-Панкрасі.
Добре. Скинь мені адреси всіх місць, де він зупинявся
довше, ніж потрібно, щоб перевести дух.
Можу зламати ще й телефон.
Дістати всі дані. Скину вам усе, крім голих фоток.
Маєш п'ять секунд,
перш ніж я скину тебе зі сходів.
А мені що робити?
Не знаю.
Те, що й завжди робиш, коли мене нема.
А якщо хочеш почуватися мученицею, заховай оту пляшку.
Мушу вернутись у свій номер і подзвонити Невському.
Дайте мені двадцять хвилин, і приєднуйтесь.
Можемо випити на терасі.
-Дякую, що пригостили. -Мені в радість.
На жаль, мушу вас покинути.
-Ні. Лишайся. -Так.
Вибачте, не вийде. Вранці на роботу.
Лео.
Дякую.
Здається, я вас десь бачив.
Ні. Я б точно вас запам'ятав.
Може, ви проходили мимо.
У мене хороша пам'ять на лиця.
Люблю спостерігати за людьми в поїзді чи в автобусі.
Уявляти, як вони живуть.
Ти давно їздив автобусом?
Того тижня.
Так, бо ваші гівняні британські поїзди зламались.
-Нічого нового. -Так.
Може, ще побачимось. У Лондоні чи тут.
-Може. Радий знайомству. -Так.
Ну, пора їхати.
Так. Дуже шкода. Ми тебе проведемо.
Що таке?
Нічого. Ви про що?
Здається, Лео вас знає.
Ні. Думаю, він з кимось мене плутає.
-Бережи себе. -Келлі, попрощайся.
А випад про прикриття?
-До зустрічі, Лео. Дякую, що заїжджав. -До зустрічі.
-Так. -Келлі!
Іду.
Зачекайте тут.
-Бережи себе. -Наступного разу приїду на довше.
-Добре. -Так.
Їдь обережно.
Бувай, Лео.
Наступного разу хоч попередь.
Та ну.
Па-па, Лео.
На все добре.
Па-па.
Що за херня?
Па.
ІЛЛЯ НЕВСЬКИЙ
ВІКТОР КРИМОВ ОСОБИСТІ ДАНІ
КУЗНЕЦОВ ІМПОРТ ТА ЕКСПОРТ
БІЛОРУСЬ УКРАЇНА РОСІЯ ЕСТОНІЯ
-Прекрасна модель. -Так.
Кожен тисячний.
Даруйте?
Контейнер. Кожен тисячний перевозить щось незаконне.
-Плавають по світу. Нерегульовано. -Ясно.
Зброя, наркотики,
навіть люди – повірте на слово.
Усе, що приносить виродкам гроші.
Для існування такої мережі всюди потрібні свої люди.
Люди, які готові взяти готівку й відвести погляд.
Не знаю, що ви…
Учора пара росіян отримала у вас посилку.
-Хочу знати, що в ній. -Мене тут не було.
Невже схоже, що мені пофік?
Якщо щось і діється, то я ні причому.
Ще й як причому, бо це ти тут стоїш.
Ви з поліції?
Це вже сам здогадуйся.
У всякому разі…
якщо я подзвоню…
для тебе це добром не скінчиться.
Можу пошукати в базі останні посилки.
Добра думка.
Четвер, 11:03.
Так, забирали маленьку посилку. Заждіть.
Інформації про неї нема.
Не можу сказати, що це. Усі подробиці стерто.
Чекай мене в Невського.
У якому сенсі «коли»?
Підніми сраку прямо зараз і мчи туди.
Якщо ви щось рекламуєте, ви пожалкуєте.
Вистеж мій робочий телефон.
-Рівер? -Мій робочий телефон.
Я поклав його в кишеню Черніцькому. І ввімкнув стеження.
Скажи мені, де він. Швидко.
-Родді, давай. -Секунду, вантажиться.
Так, ну…
якби ти трошечки поспішив, Родді,
я був би дуже вдячний.
-Їде по Ріджвей-драйв. -Не знаю, де це.
-Де ти? -Паб «Сторч головою».
B192 на північний схід.
Виїхав на меншу вулицю, Барн-лейн.
-Поверни ліворуч на… -Так, я знаю, куди він.
Ага, нема за що.
Джон!
ПІДПИС – ВІКТОР КРИМОВ
Алло. Це Віктор Кримов?
Добрий вечір. Я Кетрін Стендіш,
і я дзвоню з приводу консультації, яку ви надали
агентові Джеймсу Веббу.
Саме так.
Я дзвоню, тому що
ми знайшли прогалину в записах.
Ви не підписали договір про нерозголошення.
Ні, мені підходить. Я до вас заїду.
Дякую. До побачення.
Тут живе бос Пашкіна?
Так. Невський. Отака-от тюремна камера.
А Павук надіявся звести керівників
з Невським.
Так він планував.
Але хлопчина по вуха в болоті.
Дозвольте спитати, що ми тут робимо.
Нащо стежимо за Невським.
Наші 30-літні радари засікли росіянина,
який дуже старався відправити мене в пункт А,
поки його товариші відправились у пункт Хер-зна-де.
Який жах.
На дорогу спрямовано шість камер.
Нам уже мали б масажувати простату
мозолисті російські пальці.
Здається, двері відчинені.
Хочеш збігати й подивитись?
Ні, дякую.
Добре. Тебе звільнено. Вали звідси.
А за злом чужого дому мене не звільнять?
Не хочу вмерти від куль колишніх спецназівців.
Я подзвонив тобі, бо вважав, що в тебе єдиної в команді
є нормальні яйця. Бачу, що помилився.
Ви не помилилися.
І ваші слова дуже образливі.
ҐОЛДСТОУН-ГАУС
Сюди.
Чорт.
-Невський. -Стій.
Не підходь.
Він має такий вигляд не тому, що заснув у солярії.
Він що, радіоактивний?
Так. Тому вони лишили лічильник Ґайґера.
Щоб він розумів, що його накачують не вітаміном B12.
То нащо в нього стріляли?
Це він сам. Мабуть, не витримав чотири дні агонії.
А великий палець?
Не знаю.
Може, втікали звідси автостопом.
Ходімо звідси,
поки теж не викашляли нирки.
Дай мені.
Хто це зробив?
Люди Пашкіна.
Пашкін же працює на Невського.
Не уявляю, на кого він працює.
Виродки це провернули прямо в нас під носом.
Як Парк таке пропустив?
Бандюки забрали посилку, яка йшла морем.
Чому порти не перевіряють?
Перевіряють, що можуть,
але 95% вмісту всіх контейнерів проходить без інспекції.
Вони надіслали багато посилок і знали, що якась дійде.
Ви не переживаєте?
Про що?
Ми там були довго.
Так, я нажаханий.
Якби вдома ти так повівся з важливою церковною фігурою,
тебе б відлучили від церкви.
А за таке ставлення до осіб королівської крові тебе б застрелили.
Віктор Кримов? Кетрін Стендіш.
Міс Стендіш, прошу, сідайте.
Надіюся, я вас не відриваю.
Навпаки.
Ви щойно врятували життя короля.
Таке можна й відсвяткувати.
Скажіть, це стандартна оперативна процедура?
Ні, я заїхала на шляху додому.
Невже?
Коли підпишете документ,
я поставлю вам іще кілька запитань.
Де ви, кажете, працюєте?
Працюю на службу.
Ясно.
Кажете підписати – добре. Хоч і підписував такий у містера Вебба.
Підпишу ще раз для вас.
Дякую. То…
коли ви запропонували зустріч між Пашкіним і Веббом,
то сказали, що ручаєтеся за Пашкіна.
Звідки ви його знаєте?
Зазвичай ви працюєте в офісі?
В офісі можна багато що дізнатися.
То що ви дізналися про мене?
Ви торгуєте інформацією.
Щось таке. Хочете обмінятися інформацією?
Маю що розказати про Пашкіна.
А ви маєте, що розказати про себе
або про когось з роботи, хто міг би мене зацікавити.
Бажаєте випити?
Ні, дякую. Я не п'ю.
На польовій підготовці вчать, що вживання алкоголю –
простий спосіб розговорити співрозмовника.
Ні, справді. Я не можу.
-Можете. -Ні.
Можете.
У мене проблеми з алкоголем.
Схоже, вам є що розповісти.
Чесний обмін.
Нащо вам інформація про мене?
Бо інформація про працівницю
британської таємної служби
може стати в пригоді.
Ви хочете почути інформацію, яку можна використати проти служби?
Може, і не стане. Ваш вибір.
Та тільки так ви отримаєте бажане.
Інакше можете йти.
Заберіть свій документ, а я гратиму в шахи,
питиму й пліткуватиму до ранку.
Це…
Давало впевненість, якої мені бракувало. Я почувалася собою.
Я бавилася. Розважалася. Вважала, що живу повним життям.
Коли почала заливати пластівці горілкою,
зрозуміла, що забава скінчилася.
Їй на зміну прийшов хаос. Я більше не була собою.
Я застрягла в грі, яку вічно програвала і яка нікуди мене не вела.
Я вважала, що успішно це приховую,
але залежність впливала на роботу.
Та бос не звільнив мене, а оплатив моє лікування.
Ще ніхто не проявляв до мене такої турботи.
Лицар на білому коні.
-Можна й так сказати. -Ваш принц.
Ні.
Я повернулася до життя. І належно віддячила йому.
Я купувала йому продукти,
розставляла квіти на столі, складала його розклад.
Поки одного дня…
Він вас підвів. Як усі. Лицар виявився негідником.
Ні, він пішов далі.
Я пробувала відповідати його очікуванням, але…
без нього важко.
То… ви зачарована привидом.
Цей чоловік теж працював на службу?
Ваша черга.
Звідки ви знаєте Аркадія Пашкіна?
Добре.
Я знаю Пашкіна, бо ми з ним плаваємо в одних водах.
Він виконує різні доручення для Іллі Невського.
Він знав, що я співпрацюю з МІ5,
тому попросив дати йому контакт.
Навіщо – я не знаю.
Це ви сказали Джеймсові Веббу.
Це рівноцінний обмін.
Ви дали мені пішака. Я не віддам за нього туру.
Якщо хочете туру, то віддайте свого коня
і двох пішаків.
-Це нечесно. -Знаю.
А тепер біжіть назад за свій стіл.
Ви дуже наївні для такої роботи.
-Вибачте, але в мене інша партія. -Добре.
Що?
Я говорила з чоловіком, який зв'язав Пашкіна з Веббом.
З Кримовим?
Нащо ти марнувала на нього час?
-Ви знайомі. -Авжеж.
Я б не питав у нього, котра година, навіть якби ми стояли перед Біґ-Беном.
Він наполягає, що давно знає Пашкіна, але не ділиться подробицями.
Обвів тебе круг пальця.
Його слова – фальшиве лайно.
Йому заплатили за брехню, що Пашкін працює на Невського.
Як ви знаєте?
Бо Невського вбили, і скоріш за все – бандюки Пашкіна.
Що?
Кримов точно знає більше, але він зачекає.
Я намагаюся з'ясувати, що, в біса, хоче Катінський.
Може, я спробую ще раз?
Ні, йди додому й не грайся в Мату Гарі.
Це я. Маркус.
-Відкрий сумку. -Якого хріна ти тут робиш?
-Ти за мною стежив? -Так, і ти мені за це ще подякуєш.
-Ішла вбити Пашкіна? -Спершу покатувала б,
-а тоді вже вбила. -Чим ти думала?
Мін стежив за ними…
і його знайшли мертвим. Його вбив Пашкін.
Усе перевірили. Це нещасний випадок.
Вибач, але не вірю.
-Тому що… -Ні, не тому.
Не смій казати, що я в стані шоку чи тому подібну херню.
Ага. Ти зараз спокійна як удав.
Він щось приховує, Маркусе.
Тому він зі мною говорив.
-Перевіряв, чи я його підозрюю. -Не дурій.
-Він… У нього цокає годинник. -Бо це годинник.
-Він шахрай. -Що?
Його годинник цокає.
Такі годинники працюють безшумно. Тому вони дорогі.
Уб'єш його через фальшивий годинник?
-Що? -Луїза в мене.
Вона якраз збиралася вбити Пашк…
Дай мені його. Алло.
Пашкін нас ошукав. Не знаю, що він задумав, але він бреше.
Він убив Міна.
Ні. Він не вбивав Міна, але його вбили за його наказом.
Вірогідно, він був на місці вбивства. Невського теж убив він.
-Невський – мертвий? -Що?
Так, і більше трупів нам сьогодні не треба.
Тому я попросив Лонґриджа за тобою простежити.
Я можу схопити його й допитати.
Або він схопить тебе.
Я дуже хочу, щоб ти влаштувала йому «Ільзу, вовчицю з СС»,
але він росіянин і може не розколотися.
Тому кажу тобі заспокоїтися
і піти завтра на зустріч, ніби нічого не сталось.
Вибачте, ви хочете, щоб я пішла на зустріч з тим, хто наказав
убити Міна, і нічого не зробила?
Я зі шкіри пнуся, щоб помститися за смерть Діккі Боу,
який мені навіть не подобався.
Уяви собі, що я заподію вбивці Міна Гарпера,
чоловіка, якого я вважав стерпним.
То який ваш план?
Піду потеревеню з ворогом.
-З росіянами? -Ну нахер.
З Парком.
Хочу зрозуміти, чи мене ошукав московський посередник,
чи хтось інший.
Не хочу, щоб ти мене відволікала.
Тому наказую тобі відмовитися від свого плану.
Джентльмени. Повільно оберніться.
Якого чорта ти тут забув, Катінський?
-Ти здурів? -Завались.
Збираєтесь щось підірвати?
Такий ваш план?
Для цього вам потрібен Данкан?
-Джон. -Алекс.
Ви чому тут? Де Данкан? Алекс.
Чому у вас пістолет?
-Викличте поліцію. -Ні.
Чому у вас пістолет?
Викличте поліцію. Я офіцер MI5. Пізніше все поясню.
-Лео, що діється? -Не уявляю.
Ви ж збиралися в Лондон.
Ми плануємо сюрприз на шістдесятиліття Данкана.
Це ваше пояснення? Нічого кращого не придумали?
Нікі – наш друг зі студентських часів.
Авжеж, Алекс, але на жаль,
він також колишній кагебіст.
Як і Лео.
-Зв'язковий вашого чоловіка. -Зв'язковий?
-Данкан – «сплячий» російський агент. -Що?
-Я все поясню. -Стій. Рука за голову.
Наші давні друзі разом зі мною готують сюрприз. Тому я тут.
Ми з Лео вислизнули від Данкана, щоб зустрітися з Нікі. Такий був план.
Гляньте, там добриво й пальне.
Вони не торт готують, а бомбу.
Ні, це… Ви помиляєтесь. Це абсурд.
Мій чоловік – не російський агент.
Алекс, просто…
Що тепер?
Готуємо літак.
Задуши його.
Так.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська