PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Orme, nespi!
Za tohle bičování děkujte Ormovi.
Jsme holt jen tak silní jako nejslabší článek řetězce.
Hej!
- Ty nemáš pouta? - Ne. Já jsem tu dobrovolně.
Kolo bolesti snadno vyvolá závislost.
Všiml jsem si, že bez pořádné nálože aspoň jednou denně bývám nevrlý.
Co má být tohle za mučení?
Jenom tu nesmyslně chodíme v kruhu.
Je to privilegium.
Celý den můžeme dřít venku v Ódinově zeleni.
A je to bezva posilko!
Koukni na Orma,
přibývá mu svalová hmota.
Fakt?
Všiml jsem si, že tvé tělo výborně reaguje na cvičení. Fascinující.
Díky.
- Tak jdeme na to. - Jo!
Jedem.
Mám z toho skvělý pocit.
Jarl Varg nebývá vždy tak čitelný, ale zdál se být nakloněn tomu,
aby se věci trochu ventilovaly.
Nuže...
Téma má být něco jako
zpětná vazba a hodnoty a podobně?
Chce někdo začít?
Jasně. Já začnu.
Jde o to...
že řadě z nás je trošičku nanic
z toho, co se stalo v Norheimu.
- Dobře. - Jedete vyzvednout mapu,
ale nakonec povraždíte bezbranné lidi.
A navíc sodomie, pokus o znásilnění a...
Člověk si pak říká, jestli ještě pořád kope za správný tým.
Dobře.
Někdo další?
Magnusi?
Podle mě má Håkon na mysli to,
že potřebujeme jasně formulovat podmínky.
Třeba najít pro celý ten podnik emocionálně zakotvený cíl.
Fajn. Někdo další?
Vebjørne?
Já můžu mluvit jen za mladší vojáky.
Máme potřebu slyšet jasné „proč“.
Proč se máme tažení účastnit?
Pojďme zahájit proces,
při němž se pokusíme najít nějaké společné hodnoty.
Neříkám, že mám na všechno odpověď, ale...
No, chápeš, proto říkám, že sexualitu nejde zaškatulkovat.
- Jo. - Ale to odbíhám.
Prostě chci, aby bylo jasné,
že i když jsem velká šajba, ber mě jako obyčejného chlapa z ulice.
Skvělé.
Hodlám odpracovat svůj díl a tohle mě fakt baví.
Koukni na mě, jsem sekáč!
Orme, v klidu.
Nečekal jsem, že manuální práce bude taková zábava. Je to bezva.
Nejlepší je, že si tím buduju neuvěřitelně sexy postavu.
Co?
Dobře reaguju na trénink.
Pravděpodobně si za pár týdnů
vybuduju úžasně atraktivní postavu.
Trochu pochybuju.
Jen počkej, uvidíš.
Počkej a uvidíš.
Odevzdat dřívka.
Díky, díky.
Jsem nadšený energií, kterou se nám tu povedlo vytvořit.
Přišla spousta skvělých návrhů.
Závěr je takový, že naše nové hodnoty jsou:
zvídavost,
velkorysost
a...
hravost.
To je fajn, ne?
Teď před námi stojí výzva, jak je implementovat.
Jde o to,
že když budou hodnoty moc složité, nebudou se aplikovat.
Můžeme počítat s tím, že vyšší vedení za tím stojí?
Jo.
Nepřijde vám to příliš radikální?
Nein.
Wow.
Výborně. Spadl mi kámen ze srdce.
Přiznám se, byl jsem trochu nervózní.
Tyhle procesy mohou být dost bolestivé
jak pro zaměstnance, tak pro management. Všechna čest, jarle Vargu,
žes nás vyslechl. A...
Fantastické.
Fascinující.
Nějaké další návrhy, co se týče...
stylu vedení?
A vy, mládeži,
potřebujete jasnější...
„proč“?
Ne?
Měl jsem vás všechny vykastrovat,
urvat vám varlata jedním prudkým trhnutím!
Asi jsem nepochytil všechna jména.
Co si dát kolečko, každý se představí,
řekne, kolik mu je, jaké má koníčky a tak?
- Dej si pauzu, jo? - Nebylo by to fajn?
- Ne, nebylo. - Ale jo!
No tak! Proč jste tak zvadlí?
Pojďme si sednout.
Až nás Vikingové uvidí sedět, zase nás zbičují.
Devět z desíti obav je nepodložených.
Pojďte! Uvolněte se.
Tak... můžeme to zkusit.
Jo, pojďte.
Jsi první, koho jsem sem přivedl.
- Fakt? - Jo.
- Je tu krásně. - Jo.
Je tu zvláštní klid.
Jo.
Sem chodím přemýšlet o velkých věcech.
- Jo? - Jo.
Třeba... co je nad hvězdami a tak?
Ne.
Ne, spíš...
o horách,
velkých šutrech,
někdy přemýšlím o velrybách.
Nebo o kládách, o losech.
O různých věcech.
Je jedno o čem, hlavně to musí být velké.
Nechceš začít, Rufe? Máš poutavý životní příběh.
Vážně?
Nebudu se tady o svůj úžasný životní příběh dělit s podlidmi.
Rufe, tady jsme podlidi všichni do jednoho.
- Ani náhodou. - Fajn.
Tak já začnu.
Jmenuju se Orm,
právoplatný dědic trůnu.
Mám rád umění a kulturu,
ale především mám rád lidi.
Jsem velmi společenský.
Jako malý jsem dost času trávil sám. Nikdy jsem tomu nepřišel na chuť.
Nejšťastnější jsem v úzké skupině lidí,
která všechno dělá společně.
Den za dnem.
Až se s té skupiny stane jediný organismus
s řadou soukromých vtípků a slov,
které nikdo mimo skupinu nechápe.
Tak to je...
můj sen.
Moc pěkné!
- Seděli jste? - Kdepak.
Orm trval na tom,
že uděláme... jak to říkal?
- Seznamovací... - Seznamovací kolečko.
On je tady nový.
Neví, jak to tu chodí. Vezmu to na sebe za celý tým.
Nikdo na sebe nebude nic brát za tým.
Výprask dostanou všichni.
Kromě tebe, Orme.
Ty jsi neseděl.
Ne.
- Jdeme na to? - Jo.
Tak jo.
Jsem rád, že jsi sem se mnou šla.
Chci se tě totiž na něco zeptat.
- Jo? - Jo.
Praštíme do toho?
- Praštíme? - Nebo zasnoubíme se?
- Prsten? - Jo.
Musel jsem ho vyrobit z předkožky. Snad nevadí.
Nebo nechceš?
- Pochopím to. - Ne, samozřejmě chci, Arvide.
Fakt?
- Opravdu? - Ano.
Takže jsme zasnoubení?
Jo!
Ach, mí bozi!
Ahoj, drahý.
Jaký byl den?
Liv, ty ses vrátila.
Co tu dělá zákonopravce?
- Zdravím, mimochodem. - Zdravím, Arvide.
Zákonopravce je tu proto, že jsme probírali má práva.
Bylo to moc zajímavé. Spoustu věcí jsem netušila.
Aha.
Arvide, vypadá to, žes ženu vyhnal bez řádného důvodu.
Co?
Povzbuzovala jarla Varga, aby ji oplodnil!
To musí být řádný důvod.
Povzbuzovala? Málem mě znásilnil.
A tys ani nepohnul prstem, abys mi pomohl.
Arvide, moc velké šance nemáš.
Ale posaďme se a projděme si fakta.
Tak jo.
Vím, že mám velké šance.
Liv, říkáš, že jsi šťastně žila s Olvarem, nejbohatším rolníkem v Norheimu?
Ano.
Náš vztah byl založen na vzájemné úctě a pochopení.
Navzájem jsme se podporovali a vedli smysluplné rozhovory.
Jasně!
Arvide, ty jsi Livina muže rozsekl vejpůl,
abys získal ji i statek?
Ano, ale všechno podle pravidel.
A Livině nejlepší přítelkyni jsi dal takovou ránu,
žes jí znetvořil nos a vyrazil zub?
Ano, ale zasloužila si to.
A zatímco tvůj nejlepší přítel ležel na smrtelné posteli,
nastříkal jsi pohlavní šťávy do jeho ženy,
takže teď s tebou Hildur čeká dítě.
A podvedl jsi Liv s Frøyou,
prý románek založený čistě na živočišné pohlavní přitažlivosti.
Ne! Jsou v tom i city.
Fuj.
Jsem opravdu velmi zklamaný.
To je hodně, hodně za hranou, Arvide.
Jsem moc zklamaný. Je to tak nečestné.
Dlužíš Liv obrovskou omluvu.
Loki...
No tak...
Sorry, že jste kvůli mně dostali bičem.
Je to svým způsobem zábavné,
teď už se tomu všichni můžeme zasmát.
Je to takový společný zážitek, který nás stmeluje.
Jasně, Orme.
No nic...
Nevím, jak vy,
ale moje hrdlo volá po kapce medoviny.
Nebo dvou. Co vy na to, chlapi? A Inger?
Nevím... Máte...?
Musím... rovnou domů... asi.
Ty jsi taky říkala...
Jo, promiň. Bez páteční medoviny se musím obejít.
Vřele doporučuju zakončit pracovní den společenskou aktivitou, víte...
pro utužování přátelství
v závěru týdne mám slabost.
My pracujeme každý den v roce,
takže závěr týdne nerozlišujeme.
Můžeme někdy jindy.
Zítra!
Nebo možná někdy jindy.
Pozítří.
Co takhle zaimprovizovat.
- Jo. - Ale zítra by to pořád šlo?
Někdy jindy...
Vybereme nějaký den.
- Jo. - Chceš...?
- Ne, musím... - Jo.
No? Co potřebuješ?
- Liv? - Jo.
Vrátila ses?
Jo, Frido, nebo jak se jmenuješ.
- Je tu Arvid? - Náčelník nechce být rušen.
Asi bys měla jít někam držet stráž, nebo co tak běžně děláváš.
Neměla by ses teď moc ukazovat.
Šplhat po společenském žebříčku přes postel, vážně?
A tenhle model je na rok 791 kapku démodé...
Co tím myslíš?
Lepší, když ti to řeknu, než abys ze sebe dělala vola.
Nechci být zlá, ale vypadáš jako potulná šlapka.
Do toho. Jen to udělej.
Zabij náčelníkovu ženu a staň se psancem.
Já budu s úsměvem na rtech z Valhally sledovat,
jak tě prohánějí jak bezprizorního psa.
- Kdo to byl? - Nějaká běhna, co si spletla adresu.
V celém Norheimu je jen pět domů.
- Jak si mohla splést adresu? - Nevím, Arvide.
Vím jen, že to byla umouněná coura, co si spletla adresu.
Trochu přidej.
Tak kde je?
Už by tu měl být.
Měl ta nejlepší doporučení.
Jestli někdo dokáže tu mapu ukrást,
pak on.
I kdyby to měl být mistr všech zlodějů,
měl by být dochvilný.
Rád se při čekání dívám na zápěstí.
Co to je?
Tu truhlu doručili během dne.
Loki ví, co v ní je.
To je nejlepší trik, co jsem kdy viděl, Číňane!
Mapa k Západu bude moje.
Přátelé.
Velký den.
Dnes přijde něco,
co norheimský náčelník nedělal po celé generace.
Půjdeme vybírat daně, alias výpalné, jak tomu budeme říkat.
- Není to kšeft jarla Varga, Arvide? - Byl.
Je to privilegium nejmocnějšího náčelníka kraje.
To jsem teď shodou okolností já.
Takže...
Jo, jsem zpátky.
- U Ódina, tys jim neřekl, že jsem zpátky? - Ne.
Nebo možná. Někomu jsem to asi řekl.
Ne.
A ty...
bys sis měla své ptákuchtivé prstíky schovat do kapsy.
Ptákuchtivé znamená, že bys neměla na Arvida sahat...
tam dole.
Kde má ptáka.
- Rozuměla jsem tomu, Liv. - Fajn.
Jako první dáma vám přikazuji, abyste na ty prstíky dohlédli.
Jsou to Lokiho nečisté prsty,
ustavičně šátrající po pérech, koulích a řitích ženatých mužů.
Šťastnou cestu, miláčku.
Díky.
Promiň.
Najednou byla zpátky a zákonopravce řekl, že právo je na její straně.
Takže s tím moc nenadělám.
Víš, že máš povinnost navíc?
Vím.
Co tím myslíš?
Máš povinnost navíc
kvůli svému vzhledu a dokonalému tělu.
No...
Asi se dá říct, že rysy tváře mám...
dost úžasné, ale mám trochu problém se zakřivením páteře.
Kvůli tomu někdy vypadám trochu oplácaně.
Takže úplně dokonalý nejsem.
Jinak bylo hezké být tvou snoubenkou.
Nádherné. Deset nádherných hodin.
Měli bychom si dát pauzu.
- Pauzu? - Jo.
Potřebuju přemýšlet.
Není to totéž jako rozchod – víceméně?
Jak to funguje?
Nevím. Ale jsi ženatý s jinou.
Tak potřebuju čas.
Dejte to sem.
Ahoj, Hildur. Tady tě máme.
Liv? Ty ses vrátila! To je skvělé!
Chvíli jsme se o tebe strachovali.
Jasně.
Není to můj plášť a kožich? Proč je tady?
- Stěhuješ se. - Ne.
Arvid slíbil, že následník trůnu i já můžeme bydlet v dlouhém domě.
Možná, ale plány se změnily.
Nebo počkáme, až se Arvid vrátí domů. Je to tak trochu na něm.
Hildur.
Jsem náčelníkova žena. Ty jsi poddaná.
Zapomeň na tenhle krásný teplý dům
a nastěhuj se do stanu, přístavku nebo tak.
Škoda že tě nesežrali vlci, Liv.
Se vší úctou, bez tebe to tu bylo mnohem lepší.
Na rozdíl od tebe, která se prosouložila a promuckala k moci,
já jsem si to tvrdě odpracovala.
A teď jsem zpátky.
A tentokrát to nepodělám.
- Vážně? - Vážně.
Takže můžeš vrhnout toho malýho bastarda někde hodně daleko odsud.
Co?
Že můžeš to bastardí mládě vrhnout někde daleko odsud, Hildur.
Se vší úctou.
Dobře! Ne, ne. Zevnitř.
Jasný?
Nazdar, Eigile!
Náčelníku Arvide.
Vítej.
Čemu vděčím za tu... čest?
Slyším na tvůj statek samou chválu,
tak jsem si řekl, že je načase se přijet podívat.
Máš to tu moc pěkné.
Život je tu fajn.
Ale přiznám, že jsem k tobě choval trochu zášť
za to, co se stalo mému dvojčeti.
Jo, to bylo nešťastné. Ale taková jsou pravidla.
Přijel jsi mě vyzvat na holmgang?
- Ne, to vůbec. - Uf.
Pohřbívat Olvara bylo dost traumatizující.
Bylo to jako dvě těla. Byl přeříznutý vejpůl.
To v člověku zanechá stopu.
Rozumím, Eigile.
Jo.
Ale k tématu. Jsme tu, abychom zavedli takzvané výpalné.
Aha.
Je to v podstatě dohoda,
kdy lidi u moci jako my
chrání
úplně bezbranné, jako jste vy.
Ty jo!
To je fantastický koncept!
Něco takového bych od tebe nečekal, Arvide.
Zejména poté, co jsi mého bratra přeťal vejpůl kvůli šuku.
Mně šlo i o statek.
Vážně.
Ale jde o něco jiného.
Jde o to, že nám budete platit, a my nezaútočíme na váš statek.
Teď nerozumím.
Proč byste na nás útočili?
Třeba kdybyste nechtěli platit výpalné.
Nebo tak.
Ale...
Nechápu...
Taková je představa.
Jo...
Porozhlédneme se, jestli tu není něco pěkného.
Nemůžu tomu uvěřit. Ty jsi vykopla Hildur.
Jo.
Jestli má mít náš vztah nějakou šanci,
nemůže tu bydlet s námi.
Jak je těhotná, je teď hodně zranitelná.
Možná bychom ji tu mohli nechat, než se dítě narodí.
Bez šance.
To je recept na trable ve vztahu,
nechat v baráku bydlet nadrženou fuchtli.
Ne, díky.
Překlad titulků: Barbora Vrbová