KÖPER FRUKOST ÅT OSS
SAMLARE I FOKUS: GEORGINA CLIOS
Hej! Är du vaken?
- Vilken härlig utsikt. - Visst är den? Kaffe?
Vilken tur. Att hitta en sån här lägenhet i Nice i sista minuten.
Jag vet.
Du flyttade just hit utan anledning, utan vänner...
- Modigt. - Att träffa dig gör hela skillnaden.
Vad är det här?
- Var du ute efter mig? - Nej.
Naturligtvis inte.
Det var så jag fick veta vem du var.
Jag hoppades få träffa dig.
Jag har varit helt ärlig.
Jag sa att du var den enda som kunde hjälpa mig.
Men jag hade inte väntat mig det som hände när vi träffades.
Gjorde du?
Nej.
Det hade inte med det att göra.
Nästa gång du vill ha ett foto av mig, fråga först.
- Okej? - Okej.
Jag ska ta en dusch.
Ja?
Jag vet.
Jag är nära.
Lita på mig.
De senaste blodproverna visade på lindrig anemi.
Brännskadorna behöver tid att läka och huvudvärken oroar mig.
Monsieur Clios behöver undersökas på sjukhus.
Nej, han kan inte flyttas just nu.
Det är för riskabelt.
Om smärtan blir värre eller om han får nån sorts anfall-
-ge honom det här lugnande medlet.
Jag ber sjuksköterskan fylla på medicinförrådet.
Så målningen sågs senast-
-på hotell Excelsior här i Nice 1943?
Ja, men alla krigstidsarkiv är försvunna eller förstörda.
Hotell Excelsior styrdes av Gestapo.
De vill nog inte prata om det.
Det är en återvändsgränd.
Den finns troligen på den grå marknaden.
Vi behöver hitta en handlare som inte bryr sig om proveniens.
Känner du nån sån?
Nej. Men jag vet nån som kanske gör det.
Han gör vad som helst för rätt pris.
Jag har tänkt över det noga.
Det är dags att offentliggöra Adams försvinnande.
Vad menar du?
Polisen letar inte efter folk-
- om de inte är suicidala eller ett brott uppenbart har begåtts.
Men när nån inte kommer hem eller hör av sig-
- kan man registrera honom som försvunnen.
Då blir det verkligen officiellt.
Adams egendom tillfaller familjen...
...liksom hans plats i styrelsen.
Vänta.
Försöker du få polisen att glömma Adam?
Nej.
Jag fyller år imorgon. Då kommer han.
Du har gett upp, men han glömmer inte.
Jag har inte gett upp hoppet. Inte för nån av er.
Men vi måste se verkligheten som den är.
Jag har anlitat en detektivfirma. Deras utredning har inte gett nåt.
Hon har en poäng, Ada. Vi har inte hört av Adam på flera veckor.
Jag gör det här för oss alla.
- Vi måste skydda Adams egendom. - Skydda hans egendom?
Du skyddar ingen. Inte mig, inte Adam.
Inte ens Christos. Allt handlar om kontroll. Över oss och banken.
Det har alltid handlat om dig.
De här tonårsutbrotten kanske upphör imorgon när hon blir 18.
Det blir aldrig rätt tidpunkt för ett sånt här beslut.
Men det här är definitivt fel.
- Jag ska nog gå och... - Nej, gör oss sällskap.
Ja, Jeff. Känn dig som hemma.
Om mamma har nåt att säga gör hon det inför hela familjen.
Jag väntar med ansökan till morgonen efter din födelsedag.
Om Adam inte har kontaktat oss då har vi inget val.
Okej...
Jag ska prata med henne. Men hon har rätt.
Din tajming suger.
Irene!
Vänta!
Om du ska ge barnuppfostringsråd är jag inte på humör.
Vad...
Vad gör du senare?
- Senare? - Ja, ikväll?
- Vill du äta middag? - Varför då?
Varför då?
Varför inte?
Det vill jag...
...hemskt gärna.
Du...
Du litar inte på mig.
För att jag försökte kontakta Georgina.
Du behöver vila.
Jag tänker fråga vad du tänker på.
Jag trodde inte att jag skulle träffa nån så snart-
-efter Constantines död.
Du försöker nog minnas när vi träffades-
-och avgöra om jag manipulerade dig.
Jag vill bara ha nånting i livet som inte är byggt på lögner.
Nåt äkta som inte handlar om pengar. Det är allt.
Det uppstod personkemi när vi träffades.
Du var där. Du vet att jag inte låtsades.
- Hej igen. - Vad fan gör du här?
Lika charmig som alltid.
- Jag har ett förslag åt dig. - Jaså minsann?
Lägg av, Geoffrey.
Det gäller en försvunnen målning. Du gillar ju mysterier.
Jag är inte intresserad.
Synd. Det kan bli ganska lukrativt.
Låt mig åtminstone presentera min klient, mr Lévy.
Jag hjälper honom med ett fall.
Så ädelt. Utför vi välgörenhetsuppdrag nu?
En del av ditt "Renässans, återfödelse, varumärkeslyft"-trams.
Du har klienter som kan hjälpa mig, som inte bryr sig om proveniens.
Verken kan ha kommit till södra Frankrike via Vichyregeringen.
- Vad får jag ut av det? - Då kan du hjälpa mig?
Vissa verk kan ha bytt ägare nyligen.
- Men jag kan inte kommentera det. - Du kanske känner nån som kan.
Jag kan presentera er. För rätt pris, naturligtvis.
- Grattis, Ada! - Grattis!
Skål för min sista olagliga drink!
Hej! Ska du gratulera mig på födelsedagen?
Ja, vid midnatt.
Tills dess är jag bara medbrottsling.
- Tack. - Varsågod.
Hej!
Stämningen dog, kan man säga.
Du kan nog tänka dig.
Jag behövde verkligen det här ikväll, Jeff.
Ibland tror jag att jag har glömt hur man skrattar.
Livet går vidare.
Man kan inte stanna världen för att nån försvinner.
Jag vet, jag har försökt. Innan de hittade min systers kropp.
Det var mitt livs värsta nätter.
Jag visste inte vad jag skulle säga till Georgie.
Då vet du hur jag har det med Adriana och Christos.
Helvete... Du tror att han är död, eller hur?
Jag beklagar.
Har du berättat för Georgina?
Det vore bättre att lätta sitt sinne för den där kyparen.
Ska vi be om notan?
Ja.
Ada.
- Du skämmer ut dig. - Lägg av! Ha lite kul!
Du skämmer ut mig.
Det är nästan midnatt. Vi fyller på glasen.
Hallå...
Jag känner dig inte så väl, men jag känner min syster.
Det skulle bli katastrof.
- Hon är för ung. - För ung för vad då?
Jag försöker vara trevlig här.
Hon är gammal nog att tänka själv.
Hon är 18. Nätt och jämnt.
Jag vet hur man behandlar en dam. Nätt och jämnt.
- Hallå? - Hej, Marj. Det är jag.
När kommer du tillbaka?
Om nån timme, tror jag.
- Är allt som det ska? - Toppen.
- Jag åt just middag med Irene. - Okej. Det var oväntat.
Hon planerar att anmäla Adam saknad.
Vad för nåt?
Nåt om en bank.
Men... Jag önskar att jag slapp säga det, men hon tror att Adam är död.
Varför ignorerar du mig?
- Det gör jag inte alls. - Joho.
Du hänger med gamlingarna.
Fyller du 18 eller 30?
- Men Sophie... - Håll käften.
- Allt väl? - Ja.
Ja, jag...
Ursäkta, vad sa du?
- Jag känner mig lite... - Du är helt borta.
Nån har nog lagt nåt i min drink.
Jag vet vem det var. Ursäkta mig.
Har du lagt nåt min drink?
- Du lade nåt i min drink. - Vad?
- Jag hör inte vad du säger? - Din jävla skit.
- Din jävla skit! - Säg inte så till honom!
Jag mår bra. Ingen fara.
Min kompis har fått i sig nån drog.
Jag behöver ett blodprov också.
Jag behöver ta blodprov!
Jag har inte tagit nånting.
Slappna av. Det här löser vi.
Marj?
God kväll.
Ursäkta, jag söker Adriana.
Hon är inte här. Hon är på klubben.
Nej, hon är inte kvar.
- Jag måste prata med henne. - Vet du vilket rum som är hennes?
Gå in.
Varsågod.
Hej.
Ni har hög nivå av MDMA i kroppen.
Det är en hallucinogen drog som påverkar nervsystemet.
Ja, jag vet vad MDMA är.
Vad var det jag sa?
Nico Eltham spetsade min drink.
Jävla skit.
Du och Jeff hade visst en trevlig middag igår?
God morgon själv.
- Vad fan tror du att du sysslar med? - Nån måste ju städa upp efter dig.
Anmäla Adam saknad?
Det handlar inte om att skydda Clios Bank.
- Du umgås inte med såna som Jeff. - Jag skiter i vad du tror.
Jag vill säkra mina barns framtid. De jag har kvar alltså.
Skitsnack. Du försöker skydda dig själv.
Glöm inte att vi har en hemlighet ihop nu.
Jävlas du med mig så krossar jag dig dubbelt så fort.
Håll dig borta från min morbror.
Vad fint! Det hade ni inte behövt.
Du är värd det.
Var är födelsedagsbarnet?
- Du är bakis. - Min drink var spetsad.
Jag är van vid missbrukarursäkter. Det var den sämsta jag har hört.
- Allvarligt? - Ja.
God morgon!
- Nico Eltham. Trevligt att träffas. - Jeff. Georginas morbror.
Jaså? Hoppas att vi inte höll er vakna.
Irene söp mig full, så jag sov som en stock.
- Grattis, raring! - Ja, grattis!
- Presenterna. - Ja, grattis.
- Är du för gammal för en sång? - Nej, men snälla, låt bli.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN
Adjö, kära Ada
Det är från Sophie. Har det kommit nåt från Adam?
Jag beklagar.
Du fick som du ville!
Tror du inte att jag önskar att han vore här?
Älskling...
Jag har nåt åt dig.
Men öppna inte förrän jag har åkt.
- Vi kan äta lunch och shoppa. - Jag har redan planer.
- Christos, hjälper du mig med dem? - Visst.
Ursäkta. Jag öppnar dem senare.
Jag berättade för Georgie vad du sa igår.
Att du tror att Adam är död.
Ni borde prata ut om vad det än är.
- Det har vi redan gjort. - Det är ingenting.
Så ni har redan talat ut om ingenting?
- Adams försvinnande påverkar oss. - Adam vill väl inte bli hittad.
Så jag anmäler honom saknad.
Och jag är för det.
- Det är nog bäst att jag åker. - Jag måste ringa ett samtal.
Jag är så glad att du kom.
Tyvärr har jag inte haft möjlighet att köpa nån present.
Jag överlever.
Du måste göra en sak för mig.
Självklart. Vad som helst.
Du har resurser som inte polisen har tillgång till.
Du kan få svar från folk som aldrig skulle prata med polisen.
Bara du kan ta reda på vad som har hänt Adam.
Mannen du ska prata med heter Louis Dumont.
Han väntar på att du ska ringa.
- Är det här han vill träffas? - Stulna tavlor visar man inte upp.
Louis Dumont?
Jag heter Georgina Clios.
- Vem är det här? - Min kollega.
Du är visst intresserad av att köpa konst?
Vi vill hitta ett konstverk.
Känner du till "Astronomen" av Vermeer?
Är det en målning?
Din leverantör kanske kan hjälpa mig.
- Jag kan kolla. - Jag betalar för ett möte.
Hur mycket?
Jag gör inte affärer inför kameran. Kom in på mitt kontor.
Så...
Säg hur mycket så säger jag vad du kan få veta.
Nej, informationen först. Jag avgör vad den är värd.
Jag vet inte hur ni gör affärer, men här är det annorlunda.
- Ge mig väskan! - Du skulle ha tagit erbjudandet.
Vad vill du?
Hallå!
- Varifrån får du konsten? - Det kan jag inte säga.
Namn!
- Jag lyssnar. - Min morbror.
Clément Lacroix. Han har alla målningarna.
Ge mig din mobil.
Hans adress?
Här är böckerna ni bad om, monsieur Clios.
Tack, Laurent.
Nej!
Nej...
Var allt det där nödvändigt?
Annars hade han gjort värre saker med oss.
Vad gör du?
Oj! En Courbet.
Hallå?
Stanna här. Jag kollar på övervåningen.
ADOLF HITLERS BIOGRAFI
Helvete...
Var kom du ifrån? Vem har skickat hit dig?
Är du ensam?
- Vad vill du? - Bara prata med er.
Ska du stjäla från mig?
Min mask!
Jag är redan döende ändå.
Tror ni att ni skrämmer mig? Vem är ni?
Jag heter Noah Lévy.
- En jude... - Vänta.
Vad vill ni?
Vi söker en målning.
Simpla tjuvar. Det förvånar mig inte.
Jag känner till den där Van Goghen. Tavlorna har saknats sen 1940-talet.
Den hade gått förlorad om min far inte hade räddat den.
Vi söker en speciell målning. Vermeers "Astronomen".
- Den tillhörde mina farföräldrar. - Klart att den gjorde.
Varje gång ett konstverk återfinns minns tvåtusen personer-
- att de har sett den hemma i farmors vardagsrum. Typiskt judar.
Vad säger han?
Han berättar hur kul det är att vara en gammal nazist.
Varifrån kommer alla tavlorna?
Min far hade ett galleri i Nice.
Han var områdets mest populära konsthandlare.
Och jag har skyddat hans arv sen dess.
Till Tredje rikets inrättande.
- Han är helt jävla galen. - Ja.
Jag såg Vermeer-tavlan en gång. Det var 1943.
Min far autentiserade den åt Führern.
- Och var är den nu? - Det vet jag inte.
- Nu blir jag förbannad. - Jag vet inget.
Min far autentiserade verk till Hitlers privata samling.
De spreds längs hela rivieran.
De anförtroddes Vichys dignitärer för att skickas till Berlin.
- Ge mig namnen. - Det här huset känner jag igen.
- Vilka är de här? - Det säger jag aldrig.
Det här är lönlöst. Men familjen Eltham kanske vet.
Vissa av målningarna har varit borta i över 70 år.
Vi kan inte låta dem försvinna igen. Ja, okej, hej då.
Låt mig sköta snacket.
Det här kanske låter som en märklig fråga.
Men det här är väl ert hus? På 40-talet.
Är inte det där morfars far?
Philip Walker.
Vad i hela friden gäller saken?
Vad vet du om din familjs förehavanden under kriget?
Han bodde här under Vichyregimen. Han var nån sorts diplomat, tror jag.
Han spionerade väl på nazisterna.
Känner du till Vermeer?
Ytligt, ja.
Ursäkta mig.
Ja? Laurent?
- Monsieur Clios är borta. - Vad då borta?
- Han har rymt. - Vad?
Herregud...
- Har ni ett valv här? För konst? - Nej.
Jag har övervakat renoveringen, så jag skulle veta.
Allt vi har hänger på väggarna.
- Fast... - Vad då?
Det här är tjänstefolkets korridor.
Den där dörren bredvid klockorna... finns inte kvar.
Här finns nog... Okej.
Okej.
Det var en dörr där.
Precis där.
Håll den här.
Herregud!
Hur mycket visste du om det här?
Raring, du måste förstå. Mina föräldrar...
De pratade inte om sånt här. Inte om nåt, faktiskt.
Det gick rykten om farfar.
Men det var bara rykten.
Vad är det här?
Är det en Vermeer?
Den stals från mina farföräldrar innan de skickades till Auschwitz.
Er morfars far tog hand om den åt nazisterna.
Vad då "tog hand om"?
- Herregud... - Så... Vad händer nu?
Ta dem. Jag vill inte ha dem här.
Allt annat ska förstöras.
Vad händer nu? Med resten av tavlorna?
De måste autentiseras.
Särskilt Vermeer-tavlan. Lite restaureringsarbete.
Det kommer att ta lite tid.
Du trodde väl inte att du bara kunde ta den och gå?
Förlåt. Jag har väntat så länge. Det är bara...
...en besvikelse.
Constantine? Constantine?
Titta på mig.
Det är ingen fara.
Han måste undersökas på sjukhus.
Anfallet kan bero på allt möjligt.
Om han inte får behandling kan han dö när som helst.
- Ordna med det nödvändiga. - Ja, madame.
- Laurent, kan du...? - Ja, madame.
Tack.
Perfekt tajming!
Jag har just gjort martinis.
Jag berättade om när du spetsade bålen på skolbalen.
Jaså? Okej.
Hur har du haft det idag?
Jag har hjälpt en vän att hitta en tavla som försvann under kriget.
Så ädelt.
Jag ska hämta lite is.
Vad är det här? Varje gång jag kommer hem är du här.
Får jag inte hälsa på mina barn?
Jag ser dem inte nånstans.
Jag ser dig supa med min morbror.
Du antyder väl inte att Jeff och jag...
Det är precis vad jag antyder, Irina. Du använder sex som vapen.
- Tror du att han ska avslöja nåt? - Vad du är paranoid.
Jeff är en trevlig man. Jag trivs i hans sällskap. Det är allt.
Ada har varit besvärlig och han har stöttat mig.
Du, då?
Mår du bättre efter din lilla konstjakt?
Ja, det gör jag verkligen.
Vad gör du själv för att dämpa skuldkänslorna?
Nu vill jag att du går.
Allt väl?
Bjud inte hit henne mer.
Vad är det, Marj? Berätta.
Jag behöver lite tid för mig själv. Jag har mycket att göra.
Så brukade du säga när du var tonåring.
Varje gång jag gav dig svängrum blev det ännu värre.
Så...
Vi åker inte förrän du har berättat vad det är mellan dig och Irina.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com