Berätta, Marj. Vad händer?
- Jag behöver lite tid för mig själv. - Synd.
Vi åker inte förrän du berättar vad det är mellan dig och Irina.
Har jag berättat om när jag var i Manila? Jag gömde mig för mig själv.
Det var 35 grader varmt och två katter cirklade runt varandra -
- på gården nedanför.
De letade efter rätt tillfälle att slå till.
Du och Irina påminner mig om det.
Oftast är ni skitmysiga -
- som om ni tillhör nån exfru-och änkeklubb.
Men ibland utbyter ni en blick.
Jag har två teorier.
Den första är att du vet nåt om henne. Nåt hemskt.
Irene har definitivt mer än fortkörningsböter i sitt förflutna.
Jag tror henne om vad som helst.
Men så tänker jag på katterna.
Du och hon...
Det jag ser är... att du är mer rädd för henne än hon för dig.
Jag förnekade dig, Adam. Som Petrus förnekade sin frälsare.
Jag övergav dig i döden.
Jag förpassade din kropp till en omärkt grav.
Adam.
Snälla, förlåt mig.
Det leder in på min andra teori: Hon vet nåt om dig.
Efter Constantines död, när allt det där kom från ingenstans...
Explosionen, kroppen, utredningarna, anklagelserna...
Allt bara snurrade omkring mig.
Det kändes som om jag inte hade fast mark under fötterna.
Så fort jag trodde att jag kunde lita på något eller någon -
- gav marken vika under mig.
Och så var det Adam.
Tillsammans avslöjade vi hemligheter om hans far.
Vi höll dem hemliga för resten av familjen.
Sen fick jag veta hur mycket han hade ljugit för mig.
Och jag fick veta...
...vad han hyste för känslor för mig.
Vad han trodde att vi hade tillsammans.
Han tvingade sig på mig.
Lämna mig inte. Du är den enda familj jag har.
Jag är ju din skyddsängel.
Är det därför Adam gömmer sig? För att du tänkte anmäla honom?
- Är det därför Irina är efter dig? - Jag trodde honom.
Han fick mig att tro att Constantine hade varit otrogen.
Det var inte sant.
Constantine älskade mig tills han dog.
Då kom ilskan.
En ilska som var så djup -
- att jag trodde att den aldrig skulle gå över.
Så här gör vi. Vi ska leta upp honom.
Sen ställer vi honom inför rätta.
Våldtäktsmål är svåra, men jag känner en advokat...
- Jeff... - Han kommer att få honom fälld.
Han kommer att önska att han aldrig hade lyft ett finger mot dig.
Rättssystemet är knäppt här, men rättvisa är rättvisa.
- Snälla Jeff... - Han ska in i finkan och...
Adam är död.
Jag dödade honom.
Det var självförsvar.
Du behöver inte plågas och hålla det för dig själv.
Vi går till polisen.
- Det kan jag inte. - Du gjorde det du måste.
- Slog du honom med nåt? - Nej, det hände inte då.
Det var ändå självförsvar.
- Irina skulle förstå. - Sluta!
Jag lockade ut honom till Constantines båt.
Vi seglade ut på havet.
Jag kysste honom och lurade honom att berätta sanningen.
Sen tog jag en kniv och dödade honom.
Jag slängde hans kropp överbord.
Jag gjorde det för Constantines skull.
För det Adam gjorde mot min man.
För att bli av med smärtan och ilskan.
Det förstår du väl?
Adam svek familjen. Han ljög för oss. Jag var tvungen.
- Du lyssnar inte! - Jo, jag lyssnar.
Jag hör: "Jag dödade min makes son i kallblodig hämnd" -
- "och vill att du ska säga att det är okej." Det gör jag inte.
Jag hade inget val.
Jo, det hade du.
Döda honom eller inte. Du valde. Nu får du stå ditt kast.
Be mig inte att trösta dig.
Dr Renaud ringer oss senare i förmiddag.
Sen måste vi åka på en gång.
Jag...
Jag vill träffa Georgina.
Du såg henne ju. Hon har en annan.
Jag vet.
Hon måste få veta att jag lever.
Just när vi har planerat vår framtid tillsammans?
Varför förstöra det? Efter allt vi har gått igenom. Vad är det?
Vad är det? Sätt dig ner.
Bara...
Här kommer det.
Inom några timmar är du i bästa möjliga händer.
Vi måste komma iväg.
Jag vet att det var fruktansvärt.
I 31 delstater ger det dödsstraff.
Jag hindrade situationen från att bli värre.
Du trampade inte på en insekt. Eller blåste ut ett ljus.
Du dödade en annan människa.
Gjorde slut på alla hans möjligheter.
Du ville leka Gud, och nu vill du ha min sympati?
Försök bara förstå.
Speciellt med tanke på allt du vet om mig.
Nej, det kortet kan du inte spela med mig.
"Jag blev sån här för att min pappa också var mördare?"
Vad han än ställde till med när du var barn -
- kommer du inte undan med mord.
Jag beklagar det som hände. Verkligen.
Jag beklagar det som hände med Adam.
Men det skrämmer mig att du tyckte att det var rätt att mörda honom.
Och sen gjorde du det.
Och sen kom du tillbaka hit.
Och levde med hans bror, syster och mor.
Det är därför det är spänt mellan er. Dig och Irina...
Hon vet vad du har gjort.
För familjens skull beslöt vi -
- att ingen vinner på att sanningen kommer fram.
"För familjens skull?"
Vem fan är du? Vem snackar så?
Hur mycket sjukare kan det bli?
Jag har haft jättetrevligt här. Men det är nog dags att åka.
Ja, det kanske är bäst.
- Du har den på dig. - Det är klart.
Jag köpte den på auktion.
Den var en gåva från Keats till hans älskade.
Den och en sonett, "Bright Star".
Min favoritrad: "Så lev alltid, eller dåna."
Herregud...
Vi kan väl göra nåt ikväll?
Ja, vi kan äta ostron och dricka Chablis nånstans.
Ja till Chablis, nej till ostron.
De gör mig illamående.
- Varför äta nåt levande? - Det är ju poängen.
Ja, det är det.
Välsigna mig, fader, för jag har syndat.
Det var så längesen jag biktade mig.
Jag hoppas att Hans förlåtelse kan lätta min börda.
Berätta.
Min äldste son. Han var en plågad själ.
Men jag vände honom ryggen. Övergav honom.
Det finns ännu tid att säga det till honom.
Min son Adam är död.
Han blev mördad.
Jag vet vem som mördade honom och har inte sagt nånting.
Gud hjälpe er.
- Och må ni finna tröst i hans kärlek. - Snälla fader.
Hjälp mig.
Om ni tar avstånd från era synder...
...blir ni förlåten.
Så...
En puss till gamla mamma?
- Jag är tillbaka om några dagar. - Jag fattar inte.
- Du avskyr Joan Fullerton. - Inte alls!
- När sa jag... - Förra veckan.
Hon var den tråkigaste du nånsin hade träffat.
Alla förtjänar en andra chans. Hej då.
Du behöver inte ljuga om du ska på snuskhelg.
Jag ville bara säga hej då, och så trilskas ni så.
Jag ska bara resa bort i några dagar.
Nu ska vi inte skiljas som ovänner.
Vad i helvete handlade det där om?
Och varför pratar ingen om all skit som vår familj har hemlighållit?
Och jag undrar vad pappa visste om allt det här.
Gör inte du?
- Är min mor där? - Gå inte in, Nico.
Nej.
Laurent...
Beklagar, madame. Jag kunde inte stoppa honom.
Lämna oss nu. Jag ropar när vi är klara.
Raring, hör på mig...
Om du bryr dig om mig, vänd dig om och gå.
Så det finns en mystisk man?
Jag måste erkänna...
Inte vad jag hade väntat mig.
Nico Eltham. Trevligt att träffas.
Det här är en gammal vän.
Constantine.
- Vi har känt varandra länge. - Det är en lång historia.
Jag har tid.
- Åh, nej. - Det här är din far.
Nej. Henry Eltham är min far. Jag har hans ögon.
Nico...
Han ska föreställa död. Och han är en skurk.
Vi...
Vi behövde ge honom tid att återhämta sig.
Jösses...
Du har skålat med hans fru...
...och pratat affärer...
...medan hennes förmodat döde make är mitt framför näsan på henne.
- Är du galen? - Nu räcker det.
Och hans familj?
Georgina Clios? Hans söner, hans dotter?
Dra åt helvete!
Snälla Nico... Lyssna! Nico!
Vi kan prata om det här!
Vi måste åka.
- Laurent kör oss till båten. - Cassandra.
Cassandra, sluta!
Vår hemlighet gick just ut genom dörren.
Det är en tidsfråga innan Georgina får veta det.
Jag vill inte att hon ska höra det från nån annan än mig.
- Georgina? - Cassandra, hej!
Du måste komma till fortet.
- Nu? Är det nåt problem? - Nej.
Det är inget problem.
Cassandra?
Är allt som det ska?
Vad gäller det här?
Det finns en historia jag har velat berätta.
Ände sen vi träffades, faktiskt.
Den gamla uttjatade om en flicka som träffar en pojke och blir kär.
Men deras kärlek hade ingen framtid.
Och under alla år glömde hon honom aldrig.
Flickan var jag.
Pojken blev en man som samlade konst...
...och var chef för en bank.
Pratar du om Constantine?
Vad då? Har ni varit ett par?
Min egen make var en god man på många sätt.
Han älskade Daphne och Nico som om de vore hans egna barn.
Cassandra, säger du att Daphnes och Nicos far...
...var Constantine.
Varför berättar du det nu?
Vad är det här, Cassandra?
Han älskade dig från första stund.
Det berättade han.
När då?
Jag återsåg Constantine efter 30 år -
- dagen då yachten sprängdes.
- Var du på yachten? - Nej.
Träffades ni innan? Pratade han om mig?
Cassandra?
Jag träffade honom...
...efter explosionen.
Sluta.
Jag såg honom också. På bårhuset. Sluta spela spel.
Och om jag säger att kroppen du såg på bårhuset...
...inte var Constantine?
Om jag säger...
...att Constantine lever?
Nej!
- Hur fan kunde du göra så mot mig? - Han är inte stark, Georgina.
Inte ett ord från dig!
Hur fan kunde du?
Varje minut, varje dag, lät du mig tro att du var död!
Du lät mig vakna varje morgon -
- och det tog alltid ett ögonblick innan jag mindes.
"Min man är död."
Fast det är han inte. Har aldrig varit.
Dessutom fick jag veta ny skit om dig varje dag.
- Lögnerna... - Det här var inte planen.
Mitt liv gick i spillror lika mycket som ditt.
Tror du?
Hur vågar du?
Medan jag tar hand om röran sitter du och din gamla flamma -
- och pratar minnen över en flaska vin!
Så var det inte. Han var nästan död när jag hittade honom.
Jag ville inte såra dig.
Får vi vara i fred? Jag måste prata med min man.
Jag har ägnat ändlösa dagar och timmar -
- åt att försöka ordna det åt dig.
När hade du tänkt berätta om din lilla plan -
- att segla mot solnedgången i Marjorie?
Jag kunde inte berätta. Inte förrän tiden var mogen.
Jag ville inte lämna några spår.
Jag skulle ordna ett gott liv.
Jag kunde ha bott i ett plåtskjul med dig.
Förstår du inte vad det gjorde med mig att förlora dig?
Vet du vad jag gjorde för att skydda minnet av dig?
Jag älskade dig.
Och dina barn?
- Skulle du bara lämna dem? - De är vuxna nu. De klarar sig.
Intala dig det om det gör det lättare.
Christos krossades redan av tyngden av sin fars storhet.
Varje pojke måste bli man.
Kände du till hans heroinberoende?
Det blev inte lättare för honom när du försvann.
Dina ryska vänner kidnappade honom.
Torterade honom.
De drog ut hans tänder!
Och... Adriana? Adam?
Adriana avgudar dig fortfarande.
Och Adam...
Han... gjorde alltid som det föll honom in.
- Min död gagnade dig nog. - Det här?
Det är lättare att göra en myt av en död man.
Du fick tid att umgås med din vän Noah.
Du är inte lite fräck.
Du låser in dig med din gamla kärlek -
- och gnäller för att nån stöttar mig?
Är det så du kallar det?
- Är det allvarligt? - Jag vet inte.
Jag trodde inte att du skulle fråga det.
Finns det ingen lösning på det här?
Min far har dött.
Jag hörde det. Beklagar.
För första gången sen jag var tolv återvände jag till mitt barndomshem.
Det fick mig att förstå mitt liv.
Vad jag är kapabel till.
Jag har gjort saker som jag inte är stolt över sen du dog.
Vad du än har gjort dömer jag dig inte. Jag förlåter dig.
Vissa saker bör inte förlåtas.
Och du förtjänar inte att få veta.
Jag förstår inte.
Det är bäst så.
- Adjö, Constantine. - Snälla Georgina!
Georgina!
Han är din.
Georgina!
Herregud...
- Hej! - Hej!
Ett bord på Nobu ikväll? Halv åtta?
- Är det okej för dig? - Ja, det låter bra.
- Då ses vi. - Om en liten stund.
Det är jag! Festprissen! Får jag komma in?
Dagens barn... Vad ska man göra?
De växer upp så fort.
Vad vet jag? Jag har inga.
Georgina är det närmaste jag har kommit.
Men jag måste säga...
...att hon fortfarande förvånar mig.
- Har det hänt nåt? - Vet du, Irene...
Jag kände en gnista av nåt när vi träffades i New York.
- Du är full. - Kanske det.
Men imorgon är jag nykter.
Och du...
...kommer fortfarande att vara snygg.
Vill du se hur ofull jag är?
Sju sjösjuka sjömän...
...sköljde sju skjortor i sjön...
...på det sjunkande skeppet...
...Shanghai.
Mycket imponerande.
Hur känns det -
- att veta att din förstfödde son blev mördad av Georgina?
Fin liten pakt ni hade.
Jag undrar vem av er som har sålt sin själ och vem som är djävulen.
Hej! Jag har hittat Keats gravsten i Rom.
"Här vilar en vars namn skrevs i vatten."
- Det är Catullus. - Vad?
Keats stal det.
"En älskares ord kan lika gärna skrivas i vinden eller vattnet."
Okej, vad är det?
- En drink? - Det här mellan oss... - Nej, tack.
Det kommer inte att funka.
Allvarligt?
Vi passar inte ihop.
Du har rätt.
Sexet var okej, men du är inte min typ och alldeles för gammal.
Du...
Som min gamla lärarinna mrs Vincent brukade säga:
"Jag är inte arg på dig, Jeff, bara besviken."
Fast jag är arg.
Tror du att jag är rädd för din ilska?
Tror du att jag bryr mig om vad du tycker om mig?
Du är gästen som inte vill gå hem.
Lustigkurren med historier och exfruar men inget mer.
Det må jag säga... Rörande hur väl du känner mig.
Vad var planen?
Hålla det hemligt tio, femton år? Låta det fräta inom dig?
- Jag biktade mig idag. - Det måste ha tagit ett tag.
Ursäkta.
Men det gjorde ingen skillnad. Jag insåg sanningen.
Vad är sanningen?
Även om Gud kan förlåta mig...
...kommer mina barn aldrig att göra det.
Mår du bra?
Varför gör jag alltid fel?
- Vad då? - Vem jag faller för.
- Har han gjort dig illa? - Nej.
- Jag varnade honom. - Låt bli, Christos.
Jag beklagar... men jag kan inte förlora honom igen.
Nej, vila bara.
- Mamma. - Nico?
Georgina.
- Förlåt att jag... - Nej, älskling.
Ingen fara.
Kan jag få en stund...
...med min far?
Jag inser att jag måste ha verkat överreagera...
...när jag fick veta att du var min far.
Men det var nog förlåtligt.
Dagen började med allt i ordning.
Jag var den renrasige sonen -
- med aristokratiskt blod, med ett väntande arv.
Jag hade en lista över högt uppsatta köpare.
Till och med en tjej.
En fantastisk varelse.
Det var i morse. Vad är jag nu?
En oäkta son...
...till en sliskig latinsk...
...gangster?
En blandraspojke, vars försvunne far...
...och här kommer olägenheten... är far till flickan han föll för.
Adriana?
Min riktige far...
...är Henry...
...Eltham!
När han dog rasade min värld.
Har du nånsin förlorat nån som var så central i ditt liv?
Jag höll på att återuppbygga mitt liv.
Jag släppte in ljuset i mörkret.
Till och med kärlek var en möjlighet.
Sen var du tvungen att komma.
Du förgiftade blodslinjen med ditt oönskade dna.
Du ska inte ta ifrån mig min fars gåva!
Det tillåter jag inte.
Mamma! Georgina! Kom fort!
Vad är det?
Jag vet inte. Han slutade bara andas.
- Han slutade bara andas. - Constantine?
- Constantine! - Ring efter ambulans!
Hjälp mig, Nico!
Jag ringer dr Renaud.
Kom igen, Constantine!
Georgina...
Det är lönlöst.
Han är borta.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com