"...АЛЕ В РУСАЛКИ НЕМАЄ СЛІЗ,
І ЧЕРЕЗ ТЕ ВОНА СТРАЖДАЄ ЩЕ БІЛЬШЕ".
ГАНС КРІСТІАН АНДЕРСЕН
РУСАЛОНЬКА
Обережно!
Ще гарпунів!
Готуйте сітки!
- Убийте її, перш ніж зійде на борт! - Де вона? Пусти!
Чекайте.
Та й швидка ж вона.
- Дайте ще одного! - Вона тікає!
Ще й вишкіряється до тебе.
Не влучив у неї.
- Ще одна. - Ось іще одна!
Агов!
Розійдіться! Назад!
Що ти робиш?
- Там русалка! - Русалка?
Роззуй очі!
Чим ти думав?
Тут небезпечні води.
І час зараз теж небезпечний.
Сьогодні кораловий місяць.
Кажуть, у цей час король вод збирає дочок-русалок
манити чоловіків на смерть.
- Кажуть? - Так.
І найсильніші не можуть опиратися їхнім чарам.
Старі казочки.
Вертайтеся до роботи!
- Ходімо. - Бачите?
Що бачу, Гокінсе?
Бічний вітер жене хвилю, от і все.
- Це король вод робить. - Дай руку.
Він утопив би нас сам, якби міг.
- Швидше! - Піднімаю грот!
Канат натягнутий.
Де принц Ерік?
На носі, сер Грімсбі.
Еріку!
Що ви там робите?
Негайно повертайтеся!
Не треба так за мене хвилюватися, Грімсбі.
Звіть мене егоїстом,
але я не хочу казати королеві,
що її син упав за борт під моїм наглядом.
Та ще й у свій день народження.
Схоже, там іспанський галеон, прямує до берега.
Можна піти за ним у порт,
глянемо, що привезли на продаж.
Наш корабель і так завантажений під зав'язку.
Ми вже сім тижнів ризикуємо життям у відкритому морі.
Сьогодні ми попливемо додому.
Еріку.
Слухайте мене.
Будьте обачнішими.
Обережно, Грімсбі!
Мої доньки семи морів,
я чекаю новин з усіх ваших вод.
Таміко, Перло,
дуже радий вас бачити.
Каспіє, Індіро,
моє серце радіє, що всі ви тут.
Мало,
Каріно...
А де Аріель?
Себастьяне?
Ти мав простежити за тим, щоб Аріель була тут.
Я намагався, ваша величносте,
але те дівча... Це неможливо.
Я сьогодні вранці нагадував їй про ці збори.
Що тут вдіє один ракоподібний?
Тоді пливи і знайди її.
- Так, ваша величносте. - Так.
Уже пливу.
"Так, ваша величносте. Уже пливу".
Зрештою, знайти русалку не так і складно.
Якщо пощастить, обшукаю лише один океан.
Де ж ти, дівча?
Не можна відпливати так далеко від палацу, Аріель.
Повертаймося.
Як воно працює?
Пливімо, Аріель. Будь ласка.
Флаундере, ти боягуз, як та гупія!
Я не гупія.
По-моєму, ми досить далеко запливли.
Чекай.
Що то таке?
Я ще такого не бачила.
За мною.
Аріель! Почекай на мене!
Я не вмію так швидко плавати.
Тільки подивися.
Цей корабель, певно, бував у битвах.
Ага, чудово.
Тепер змиваймося звідси.
- Страшно стало? - Кому, мені?
- Та де! - От і добре.
Тоді плавай назовні, стеж, чи не з'являться акули.
Добре, домовилися.
Що?
Аріель, чекай!
Ти справді думаєш, що тут є акули?
Флаундере.
Глянь на це.
Це найменший тризуб, який я бачила.
Я - король Флаундер, володар семи морів!
Цікаво, нащо людині такий малий тризуб.
Певно, Скоруля знає.
Як завжди.
Та чого ти?
Це просто твоє відображення.
Спокійно.
Нічого не станеться.
Флаундере, стережися!
Флаундере!
Ти цілий, Флаундере?
Звісно.
Бачив я й більших акул.
Просто відступати не можна.
Їм треба показати, хто...
Повертайся, Флаундере. Це лише Скоруля.
Аріель. Мала, привіт, як життя?
Не зважай, то я закусила трохи.
Скоруле, ми знайшли скарб.
Так. На затонулому кораблі,
там було моторошно.
Людські пожитки.
Ану дайте глянути.
Показуй.
Є ідеї, що це таке?
Овва.
Це...
Це ж... Так.
Це вельми рідкісна річ.
Так? І що ж це?
Це ж...
Це штрикоплет.
- Штрикоплет. - Ага. Так.
Цими штучками люди куйовдять собі кучері.
Ось так заплітаєш,
тоді смик, потім ще трохи штрик,
і маєш естетично привабливу конфігурацію на голові.
Люди шаленіють.
Правда? От би побачити це.
- Не можна. - Флаундере.
Але це правда.
Батько й досі не пускає на поверхню?
Так, заборонив.
Він вважає всіх людей варварами.
Та не такі вони й погані.
Якщо ти не кокос.
Кокоси їм не показуй.
Клянуся, як одного вхоплять,
трощать його на друзки, отак. Дивина.
- А це що? - Аріель!
Я пів океану проплив, доки шукав.
Аріель!
Себастьяне!
- Пробач, що так вийшло! - Аріель!
Що ти робиш нагорі?
Марнуєш час із дурною птахою, якій що пливти, що летіти?
Агов!
Ти, певно, геть забула про сьогоднішній кораловий місяць?
О ні!
О так!
Що король Тритон збирає доньок...
але однієї бракує.
Батько мене вб'є!
- Вибач, Скоруле, пора! - Так.
Добре, золотце. Мені теж.
Треба подихати.
Так, поквапся додому, принцесо.
Не можна спізнюватися на таткові збори, правда ж?
Може, я теж завітаю.
Хоча стійте, яка прикрість.
Схоже, старший брат забув запросити на свято тітку Урсулу.
Знову.
Це я маю влаштовувати свята, а не чекати запрошення.
А які бенкети були в нас, коли я жила в палаці!
А тепер гляньте, я - сімейна парія.
Схудла, як тріска, самі очі лишилися.
Вигнана й забута, майже доведена до божевілля,
я сиджу в цій темній, тісній ущелині вже 15 довгих років.
Доки таточко та його розніжені русалки святкують кораловий місяць.
Що ж, я дам їм привід святкувати.
Здається, я нарешті знайшла таткову слабкість.
Так.
Любов Рудої до людей може стати саме тією нагодою,
якої я чекала.
Це безвідповідально.
Сестри припливли лише на одну фазу коралового місяця.
Чи могла котрась із них не з'явитися?
Ні. Твоя правда.
Пробач.
Аріель не винна.
Ми досліджували, за нами погналася акула, і...
Акула?
Ти знову плавала до кораблів?
Ті води небезпечні.
За мене не бійся.
Але я боюся, доню.
Я боюся.
Одержимість людьми - не до добра.
Я хочу більше про них знати.
Ти й так усе знаєш.
Нічого я не знаю.
Ти навіть спливати не даєш.
Чому ти така вперта?
- Зовсім як мати. - Я її дочка.
Так, і дурна, що захоплюєшся світом людей.
- Якби ти хотів зрозуміти... - Я пробував.
Я дуже давно хочу тебе зрозуміти.
Та доки ти живеш у моєму океані, маєш коритися моїм законам.
Розумієш?
Ці мені діти. Дай їм клешню, вони й на голову сядуть.
Я надто суворий до неї?
Звісно, ні.
Я завжди кажу:
"Діти мають жити за правилами батьків".
Твоя правда, Себастьяне.
За моєю Аріель треба пильнувати.
Постійно.
Хтось має це робити.
Увесь час, удень і вночі.
І ти - той краб, який зможе.
Я - той краб...
Ні, стійте, я не... Що?
Ні, я служу вам, ваша величносте, я - ваш почесний дворецький.
Нема кращого служіння мені,
ніж стежити, щоб моя доня була в безпеці.
- Але я... - Так?
Пливи.
Слухаюся, ваша величносте.
Як я втрапляю в такі ситуації?
Я ж освічений ракоподібний.
Маю й інші варіанти.
Це мені ні до чого.
Я мав би радити королю,
а не волочитися за якоюсь впертою вертихвісткою.
Аріель, у тебе все добре?
Він мене взагалі не чує.
Просто я не така, як він. І дивлюся на все інакше.
І я...
Я не розумію, як світ, що робить
такі чудові речі, може бути поганим.
Цій чарівній речі людській
Бути також у світлиці моїй
Кожен позаздрить, мабуть
Трофеїв цих власниці
Світ осяйний цінних речей
Серед похмурих підводних печер
Знаю, що й ти скажеш теж:
"Слухай, ти в раю живеш"
Ця колекція див - моя праця
Ось цих "як його" цілий разок
Тут і "що воно" є
Цілих двадцять
Правда, ще
Є в мені
Вир думок
Щастя з людьми - царство мрій моїх
Скільки краси у людському танці
Рухи чіткі струнких...
Як ти казав? А, "ніг"
Не знадобиться там гарний хвіст
Людям у світі потрібні ноги
Там же у них мільйон...
Як це буде в них?
О! "Доріг"
Я по землі теж мрію йти
Там, де є світло із висоти
Я в осяйний Світ із людьми
Маю свій шлях
Я б розцвіла
Якби жила поза водою
Сняться мені
Щасливі дні на берегах
Весело в тих царствах людських
Бо ніхто там не просить доньок
Бути глибше, жити тим, що
Серцю чуже
Я хочу давно знати все про них
Хочу пізнати цей світ насправді
Звідки в них оцей, як його...
Полум'я...
Пал?
Знайде мій шанс
Слушний свій час
Люди, я буду жити між вас
Я в чарівний
Світ із людьми
Маю свій шлях
Аріель!
Не треба!
О ні!
Що це вона надумала?
Я вам розкажу, як нас вітер жене
У далекий небачений край Рушай! Рушай!
Як ніжна русалка гукає мене
У глибокий незвіданий рай
Хто це тут старий?
Король океану від нас береже
Свій далекий небачений край Рушай! Рушай!
Та ніжна русалка покликала вже
У глибокий незвіданий рай Рушай!
- Годі! - Рушай!
Дякую, шановні.
Давайте танцювати.
Нумо. У нього ж день народження.
Облиш, Грімсбі.
Що поганого в розвагах?
Усі веселяться.
Ви не такі, як усі інші.
Вам пора відділитися від решти команди.
- Але я один з них. - І поводитися,
як годиться майбутньому королю.
Тобто так, як поводився батько?
Ізольований від усього світу.
Еріку, ви знаєте, про що я.
Коли 21 рік тому ви потрапили до нас,
король з королевою прийняли вас і ростили, як свою дитину.
- Тепер, коли ви повнолітні... - Максе.
Максе!
Що ти там робиш? Сюди!
Нумо. Іди сюди.
- Ходімо. - Тепер, коли ви повнолітні,
треба виконувати свої обов'язки вдома.
Цього чекав би ваш батько.
Так, у пастці палацу, самотній і наляканий.
Я так не можу.
- Я вважаю, страх не зайвий. - Грімсбі, ти не слухаєш.
Я хочу правити інакше.
Тому ми й вирушили в це плавання, розумієш?
Треба бути відкритими до змін.
Тільки так наш острів зможе розвиватися.
Еріку, подумайте про ризик.
Я не можу пояснити, Грімсе.
Це в мене в крові.
Навіть зараз...
Я відчуваю, що щось мене кличе.
Суне буря.
- Зараз буде буря! - Буря!
Свистати всіх нагору!
- Закріпіть люки й ящики! - Так, сер!
Прив'язуйте їх!
Давайте канати! Прив'язуйте!
Відкачуйте воду!
Опустити грот!
Згорнути й сховати грот!
Забагато вітрил!
Спустити фок!
Сховати всі вітрила!
Змотуйте!
Спускайте. Відчиняйте!
Хлопці!
Пожежа!
На лівий борт!
Спустити шлюпки! Покинути корабель!
Покинути корабель!
У воду, хлопче!
- Хутко! - Стрибай!
Іди сюди.
Стрибай!
Давай руку.
Нумо, вилазь. Тримайся!
Хлопче! Сюди. Усе гаразд?
Макс.
Іди сюди, песику. Ось так.
Ось так. Стрибай.
Ну ж бо.
Сюди, песику!
- Максе! Сюди! - Молодець!
Давай.
Іди до мене, Максе.
Ось так.
- Тримаю. - Еріку!
О ні.
Злізь із мене, дурепо!
О, привіт. Не чекала побачити тебе тут.
І вже точно не чекала побачити тут її.
Послухай мене, птахо.
Король не має про це дізнатися.
Ми забудемо, що це взагалі сталося.
Ти мене слухаєш?
Так.
Ти йому не скажеш, я теж не скажу,
і нікому не відірвуть голови. Ясно?
Так.
Вибач, що ти казав?
Мені точно бульки.
Якби я тут весь час жила
І на землі так, як ви, раділа
Так, як оті, хто щодня бачить тебе
О, якби вдвох
З тобою йти
Де сонце світло ллє з висоти
Штиль чи шторми
Хочу, щоб ми
Мали цей шлях
Перевірте печеру.
Печеру перевірте!
Дивіться уважно!
По інший бік!
Швидше, хлопці. За мною.
Спускаймося на пісок!
Сюди!
До нас.
Він дихає?
Живий.
Повідомте королеву!
- Веди, друже. - Швидше.
Назад у палац.
Ви йдіть уперед.
Ходімо!
Ходімо.
З'явишся ти
Скоро чи ні
Може, ще рік мине чи три дні
Шлях довгих літ
Нам на землі
Буде на двох
Ні.
Ні, це аж надто легко.
Вона й так обожнює світ людей,
а тепер ще й знайшла кохання.
Хай тільки взнає таточко.
Певно, аж з води вискочить.
Ця панянка прибіжить прямісінько в мої щупальці.
Тоді я використаю її як живця у своїй грі
і нарешті заберу владу в Тритона,
як і мало бути з самого початку.
Ну добре.
Нехай.
Якщо король не дізнається, усе буде гаразд.
Нащо йому знати, що вона заспівала цінну пісню сирени, щоб врятувати людину?
Я лише маю знайти Аріель і доправити її додому.
Що ж,
вона була десь тут.
Певно, це те місце.
Просто треба бути з нею рішучим,
хай зрозуміє: це швидко минеться,
і з часом вона геть про нього забуде.
Аріель!
Як ти мене знайшов?
Що це все таке?
Що ти робиш з тією...
тією штукенцією?
Правда, гарно?
Глянь, яка туга в очах.
Що ти знаєш про тугу?
Що він тут робить?
Це з корабельної аварії.
Знайшла біля Рифу русалів.
Там ще повно всього.
Ні! Аріель!
Дівча, повернися.
Аріель!
Забудь ти про цю одержимість людьми.
Я не одержима.
Я закостенілий, але не сліпий.
Я бачив тебе в ніч корабельної аварії.
Що?
Батько хоче, щоб ти трималася від них якомога далі!
Але чому?
Ти знаєш, чому.
Необов'язково їх боятися. Тепер я це знаю.
Себастьяне, бачив би ти, як там нагорі.
Вітер ніс корабель, а вони вкрили небо вогнями.
Добре. Послухай мене.
Світ людей - казна-що.
Підводне життя краще за всі їхні принади на суші.
Чи правда, що більше зілля
В сусідовому ставку?
Чи краще живеться зверху
Ніж нам тут у холодку?
Ти тільки поглянь навколо
На це океанське дно
Не знайдеш ніде ніколи
Гарнішого, ніж воно
На глибині
Крабу видніше Що вигідніше
Тобто мені
Люди на сонці, як раби
Цілими днями гнуть горби
Краще на волі Плавай поволі
Коло рідні
Тут риб'ячі мирні душі
Не мучить ні сум, ні страх
А наші брати на суші
Сидять у скляних клітках
Та знай, що для тих нещасних
Я маю ще гіршу вість:
Коли зголодніє власник
Я знаю, кого він з'їсть Отож!
На глибині
І не січуть нас І не печуть нас
Люди страшні
Хе! Мудрий сидить собі в піску
А непосида На гачку
Краб ти чи тюлька - Вік свій пробулькай
- На-на-на дні - На-на-на дні
- На глибині. Авжеж! - На глибині
Звуки казкові Ритми зразкові і чарівні
І чарівні
Навіть плескатий дядько скат -
Це танцюрист-лауреат
Завжди є ноти В серці, якщо ти
На глибині
Дивися.
Тритонові в тон
Прекрасно заграв Чудесний оркестр
Який я зібрав
Живі духові
І пан барабан
Углиб закликають риб
Так. Улюбленці муз
Є серед медуз Форелева трель
Нас манить з осель
Танцює косяк Бо в нас тут усяк
Плекає свій талант
- Так! На глибині - На глибині
- На глибині
Серед сардин Оцих балерин
- Так файно мені - Весело мені
- Там у полях земля й біда - Земля й біда
Тут у морях пісні та вода Так!
Отже, будь ласка Вік свій проляскай
- На глибині - На глибині
Зграя одна ми Зі слимаками
- На глибині - На глибині
Равлик трубою Зве за собою
Ближче до дна Де сяють лускою
Наші маестро З мореоркестру
- На глибині - ...Ні
Гей!
Аріель?
Це неслухняне дівча вже хвостом майнуло.
Не кажіть, що Ерік і досі торочить про ту, що його врятувала.
Боюся, так і є.
А та аварія. Жертви є?
Нема, ваша величносте.
Добре, що ніхто не загинув.
Авжеж.
Ця його непосидючість мене тривожить.
Він часто рушає в небезпечні мандри.
А, Еріку, сідай.
Не бачив ту дівчину, Грімсбі?
Поснідай, будь ласка.
Ми шукали, ваша високосте.
Дівчини не було.
Це щастя, що тебе винесло на берег.
Вона справжня. Врятувала мене.
Сідай, Еріку.
- Я не голодний. - Я хвилююся.
Ти сам не свій після аварії.
А на сусідніх островах?
- Не на всіх... - Я пошукаю.
Ні, не пошукаєш.
Ти не вийдеш з палацу, доки не видужаєш.
Я видужаю, як знайду її.
Не думай, що ця дівчина - привід знову втекти,
ризикувати життям на кораблі заради пригод.
Пригод?
Я налагоджую зв'язки з іншими культурами.
В останньому рейсі ми обміняли тростину на 20 ящиків хініну.
У Європі ним лікують малярію.
І де тепер ті 20 ящиків?
На дні моря.
Скільки кораблів затонуло в нас цього року?
- Шість, ваша величносте. - Чув, Еріку?
- Звісно, чув. - Затонулі кораблі, урагани...
духи океану проти нас.
Скільки разів я маю...
Вони вимивають з-під нас нашу землю,
викрадають її назад в океан.
Якби могли, вбили б нас усіх.
Це безглуздя.
Хіба?
Дозволь нагадати: ти з'явився в нас після корабельної аварії.
А позавчора я мало не втратила тебе в ще одній.
Не можна спокушати долю.
Я покладу цьому край.
Як це розуміти?
Так, що...
відтепер твої обов'язки - тут.
Тому більше ніяких мандрів
і ніяких пошуків вигаданих дівчат.
Я кохав лиш море і безмежжя в небесах
Вільно і щасливо міг пливти
А нині я в полоні У збурених думках
День і ніч живеш тепер лиш ти
Зникла десь
Як туман
Тільки пісня ще зве
Кудись у далеч водну
Темну глибину
Де вже дно німе
Де не всяк пірне
Ти знайшла мене серед шторму
Знайди ще раз цей берег
Вдивлятимуся я
У широку далеч водну невтомно
Завжди
Де ти, я не знаю А мелодія звучить
Голос твій узяв мене в полон
Із якого краю ти З'явилася на мить
І розтала, мов солодкий сон?
Хто ти є?
Та, що зве єство моє
Кудись у далеч водну
З яких ти берегів?
Золотиться шлях Ти в яких краях?
Я не згоден жити без тебе
Це те саме узбережжя
Де я почув твій спів
Голосок, що звав
Сиреною вабив
Кудись у далеч водну
Де хвильки ласкаві
Не сказала ти, як туди пливти
Я не маю напрямку навіть, тут
Роки змінять берег
А серце те саме
Хоч літа минуть
Я продовжу тебе шукати
У водній далечі
Ти ж там десь!
Дай знак!
Аріель, допоможеш мені?
Аріель!
Так, звісно.
Як нам це розплутати?
Ці люди хоч уявляють, скільки шкоди від їхніх затонулих кораблів?
Вони не збиралися його топити.
Вони необачні, Аріель.
Ці корали тепер відростатимуть тисячі років.
Вони знищили майже всю морську папороть.
Вони б і нас убили, якби могли.
Ні. Вони геть не такі.
Звідки ти знаєш?
Ти жодного не бачила.
Коли вмерла мама, ти була мала,
а батько заборонив нам спливати на поверхню.
Я маю на увазі, ми не всі однакові, може, й люди теж?
Що це я чую про людей?
- Я просто... - Глянь, що накоїв їхній корабель.
Вони отримали по заслузі.
То найнебезпечніший біологічний вид з усіх.
Псують наші води,
нищать рифи,
не поважають океанську рівновагу.
Не вони одні не поважають рівновагу.
Аріель, куди ти...
Що це з нею?
Вона в тому віці,
коли вже не хоче говорити зі старшими сестрами.
Точно. Згадайте мене в її віці.
Хіба таке забудеш?
Цікаво, хто щасливий русал.
Краб, ваша величносте.
Повзи сюди, Себастьяне.
Дихай, Себастьяне.
Не подавай виду, що ти винен.
Не перегравай, будь спокійний.
Слухаю.
Слухаю, ваша величносте.
Себастьяне,
ти помітив, що останнім часом Аріель поводиться дивно?
Дивно, ваша величносте?
Неуважна, про щось мріє на самоті,
годинами десь пропадає.
Ти не помітив?
Ну, я...
Власне, ні, якщо подумати...
я хочу сказати, я не...
Себастьяне.
Я знаю: ти щось від мене приховуєш.
Щось приховую?
Про Аріель.
Аріель?
Моя найменша закохалася?
Я хотів її зупинити!
Я не пускав її на поверхню!
Казав не наближатися до людей!
- Людей? - А та статуя...
Людей? Хіба я щось казав про людей?
Віднесімо це й повертаймося.
Ти що!
А решта скарбів?
У нас їх повно!
Облиш, Флаундере. Ми тільки почали.
Отже...
Ти порушила правила?
Плавала у світ нагорі.
Сталася аварія.
Чоловік тонув. Я мала його врятувати.
Хай би втопився.
Вони дикуни.
Ти цього не знаєш.
Вони вбили твою матір.
Знаю.
Але...
це зробив один чоловік.
Нащо звинувачувати всіх людей?
- Мама б не стала. - Ні!
Годі. Наслухався вже.
І Ерік тут ні до чого.
Ерік?
Ти вже геть з глузду з'їхала?
Якби ти послухав його, батьку.
Він співчутливий, добрий і...
Він людина!
- А ти русалка! - Так.
Але це не робить нас ворогами.
Пообіцяй, що більше його не шукатимеш.
- Не можу. - Пообіцяй мені, Аріель!
Я не брехатиму тобі. Не можу.
Присягаюся, я достукаюся до тебе!
Ні!
Будь ласка!
Батьку, припини.
Це скінчиться зараз!
Благаю, не треба!
Це для твого ж блага.
Батьку, ні!
Більше ніколи туди не плавай.
Аріель.
Я...
Пливи звідси.
Бідолашне дитя.
Бідолашне, миле дитя.
Він буває лютим.
Бо думає, що все знає.
Хто ви така?
Ти, мабуть, мене не пам'ятаєш.
Я твоя тітонька Урсула.
Морська відьма?
Хто-хто?
Що батько наговорив тобі про мене?
Що ви любите розпалювати ворожнечу між людьми й русалами.
Оце так він казав?
Я геть не таке чудовисько, яким він мене змальовує.
Я просто хочу допомогти.
Не треба мені вашої допомоги.
Як скажеш, золотце.
- Стійте. - Так?
Чим ви можете мені допомогти?
Аріель?
Куди це вона зібралася з тими слизькими нікчемами?
За нею.
Запливай.
Запливай, дитино.
Не стовбич у проході.
Це нечемно.
Пробач мій агресивний садок.
Я б не обрала собі таке життя, повір.
Татко дуже несправедливий до нас обох,
контролює всі наші слова і вчинки.
У чомусь ми з тобою дуже схожі.
Ви зовсім не така, якою вас описував батько.
Правда?
Ми ніколи не ладнали.
Суперництво з братом-автократом.
Він завжди мав усе, що хотів, а що маю я? Нічого.
Нічогісінько, нуль, зеро.
Знайомо, любонько?
Я знаю, що ти відчуваєш, повір мені,
і знаю, чому ти припливла.
Я й сама не знаю.
Я тебе благаю.
Я вже давно за тобою спостерігаю, дорогенька.
Насправді ти хочеш жити нагорі, у світі на поверхні.
Він завжди тебе цікавив,
а тепер у ньому лишилося ще й твоє серденько.
Ви про що?
Ти така молода.
Хіба не розумієш?
Ви з ним створені одне для одного.
А я не можу бачити твоїх страждань.
Сталося так, що я можу тобі допомогти.
Чим?
Проблема проста.
Ти не зможеш жити в тому світі, якщо...
сама не станеш людиною.
Стану людиною?
Це взагалі можливо?
Моя рибонько.
Я цим і займаюся.
Це моє покликання.
Так, можливо, я колись була злостива
І, можливо, мій характер Був лихий
Та в пориві каяття
Змінила я життя
І вибрала святі нові шляхи
Чуєш?
Я, на щастя, трохи знаюся на чарах
Звідусіль по них до мене звикли йти
Адже чари, вір чи ні
Це ліки рятівні
Від невпевненості, горя, самоти
Банально!
О, нещасні серця!
Сумне життя!
Хтось потоншати бажає
Хтось коханнячко знайти
Чи я щось дам їм?
Так, дитя
Сюди нещасні несуть
Свою біду
І питають, де шукати
Рятунку від журби
Де шукати?
Я знайду
Але плата за мій труд
Вчасно має бути тут
Або холодний вашим душам буде душ
Тож умова ця проста
Але насправді я свята
Для сумних нещасних сердець
- Морська відьма! - Цить.
Тому зробимо так.
Я зварю пійло, яке зробить тебе людиною на три дні.
Зрозуміла?
Три дні.
Перш ніж сяде сонце на третій день, ви з принциком маєте поцілуватися.
І не простим поцілунком.
А поцілунком справжнього кохання.
Якщо ви це зробите, ти залишишся людиною назавжди.
Але як ні...
ти знову станеш русалкою,
і будеш моя.
- Ні, Аріель! - Цить.
Звісно, ти ж розумієш,
що доведеться пожертвувати русалчиними дарами.
У тебе вже не буде цього хвоста, який звисає й тягне тебе на дно.
Ти не зможеш дихати під водою, але кому це треба?
І в тебе більше не буде тієї милозвучної пісні,
бо це було б нечесно, правда?
Не хвилюйся.
Я збережу її в безпеці й тиші тут, зі мною.
То як, ми домовилися?
Я не знаю.
Що ж...
Я запропонувала тобі преміум-акцію, мала.
Але...
вибирати завжди важко, скажи?
Ні.
Це неправильно. Я не можу.
Добре, тоді забудь про світ на поверхні.
Повертайся додому до татка,
і "більше ніколи туди не плавай"!
Ти просто безталанна душа!
Ризикни
Хоч разок!
Тут і думати не варто
Віддавай уже мені
Цю дрібницю - голосок
О, безталанна душа!
Я ось про що:
Якщо воза не підмажеш, він
Тебе не повезе
З тебе лусочка маленька
Крові крапелька, і все
Любі Гидику і Стервику
Джек-пот сьогодні в нас
Лови, нещасна, свій
Шанс!
Білуго! Севрюго! Каспійські вітри навісні!
У холод і в коло зловіть її голос
І з неї візьміть!
Тепер співай!
Ще співай!
Так!
Погляньте на її дурні ніжки!
О, Аріель.
Що ж, пливімо, мала.
Або пан, або пропав.
Нічого, хлоп'ята.
У неї жодного шансу без цього.
Безголоса русалка?
І про всяк випадок
я додала в свої чари спеціальну родзинку.
Як би не старалася та дівчина,
вона не згадає, що їй потрібен той поцілунок.
Тепер це лише питання часу.
І вона буде моєю.
Не так і легко без хвоста, правда?
Не спиняйся.
Вчися плавати з ногами.
Майже допливли.
Геть звідси!
Боже милосердний.
З вами все гаразд?
Бідолашна дівчина.
У вас, мабуть, шок.
Я знайду чим вас прикрити.
Ще одна корабельна аварія.
Матір Божа.
О, що нового, мала?
Тобі ж на поверхню зась, а ти на човні катаєшся?
Та клята морська відьма вкрала голос Аріель.
Привіт, Флаундере.
Ти про що?
Себастьян сказав Тритону, що Аріель врятувала людину,
- Тритон розлютився. - Ясно.
- Тоді... Чекай! - Потім поясниш.
- Тобі треба у воду. - Стій!
- Я не розказав про відьму! - Бувай.
І нікому не кажи про морську відьму!
Ти якось змінилася.
Не кажи, я вгадаю.
Нова зачіска, так?
Завдяки штрикоплету? Ні?
Ніяк не збагну,
але якщо постою тут довше, тоді...
У неї є ноги, дурепо!
Знаєш, ми про це говорили.
Не люблю чути "дурепа".
Сказав би щось приємне.
- "Скоруле. Яке гарне пір'я". - Киш!
Тримайте.
Поки що згодиться.
Я відвезу вас у палац.
Там знатимуть, що робити.
Ходімо, за мною.
Гарний улов.
Так, і правда.
Якесь сире.
Ще не закінчили?
У нього гарний улов!
Чудова риба.
На два тижні риби вистачить.
Агов!
Сонце і небо вгорі А пісок і вода позаду
Хтозна, чи я собі тут Серед їхніх доріг дам раду
Це мій перший хисткий крок
Перший слабкий скок
Сила тяжіння така Що я падаю з ніг
Іди, Емілю.
Проходь!
Іди, не зупиняйся!
Поклич Лашану!
Зараз!
Що це все таке?
Це ще що?
Ця дівчина заплуталася в сітці.
- З нею все добре? - Жити буде.
Але злякалася, звісно.
Ні слова не каже.
Цікаво, що з нею сталося.
Тут є вогонь, він і світло дає
І тепло для печі
Ближче долоню і - ах!
Він ого як пече
Ці речі вперше так близько
Вперше цим блиском
Я обпеклася і визнати мушу
Що досі нічого Не знала про сушу
Де сила тяжіння така Що я падаю з ніг
Ой! Лишенько.
Давай я відведу тебе нагору,
покупаємо тебе, знайдемо одяг.
Ось так, ходімо нагору,
по одній сходинці, помаленьку.
Вона взагалі німа?
Що ж тут дивного, Розо?
Після пережитого
ще добре, що відбулася німотою.
Але погляд такий розгублений.
Трохи мила з мочалкою - і буде, як новенька.
Отже, нас тут
Ладні з'їсти?
Що за дивний край?
Дитино, синя сукня в кімнаті.
Та гірше там, де серцю тісно
Годі, Аріель, не дрімай
Тримай. Гарно пахне, правда?
Ні, бідна дівчино.
Ти, певно, вмираєш з голоду.
Розо, принеси їй поїсти.
І швидше, доки вона не з'їла цю щітку.
- Так, пані. - Добре.
Давай змиємо з тебе сморід водоростей.
Так.
Мешти тісні Та й корсет, якщо чесно
Це теж не дуже
Дивно мені Для якого такого
Добра це служить
Важко повірити,
дві аварії за тиждень.
Принц Ерік досі шукає дівчину, яка його врятувала.
Не заспокоїться, доки не знайде.
Будь тут. Я приведу принца.
Буду вперше стояти
Вперше чекати
Вперше стрічати
Він же до мене йде
Я вже теж
Між людей
Відтепер я
Не сама
Розкажу
Як знайшла
Дуже прикро чути, що таке сталося.
Як вас звати?
Вона не говорить, ваша високосте.
Вона...
Що ж, ми раді, що ви в безпеці.
У вас є де зупинитися?
Сім'я?
Тоді можете жити тут.
Скільки захочете.
Забезпечте її всім.
Так, ваша високосте.
Треба дати тобі відпочити.
Ось і ціна непромовлених слів:
Лиш зайшов і зник
Він розпізнати любов не зумів І німий твій крик
Це
Перший крах твій
Це
Перший страх твій
Сила землі - як відплив
Що затягує
Вниз
Це, без сумніву,
найпринизливіший день мого життя!
Мене мало не зварили,
а тоді ще й довелося лізти аж сюди.
Вони не могли поселити тебе внизу?
Сподіваюся, ти цінуєш жертви, на які я йду заради тебе, панночко.
Ні.
Не відвертайся від мене.
Чим ти думала, вирішивши відмовитися від своїх русалчиних дарів?
Якби змусити відьму повернути їх тобі,
ти могла б попливти додому й бути собі...
бути собі...
бути собі нещасною до кінця життя.
Жах, який я, виявляється, м'якопанцирний.
Ну добре. Нехай.
Спробую тобі допомогти.
Але треба діяти швидко й нахабно.
Не забудь поцілувати.
Та не мене, а принца!
Цілувати треба принца.
Ти що, забула?
У тебе є лише три дні, щоб...
Агов?
О ні!
Вона тебе зачаклувала.
Ти не пам'ятаєш, правда?
І що ж нам тепер робити?
Не можна гаяти часу.
Треба придумати, як тебе з ним звести.
Ти безнадійна, дівча.
Ти це знаєш?
Геть безнадійна.
Шведський стіл.
Що? Без горіхів?
Що ти тут робиш?
А, ось ти де.
Я тебе шукала.
Флаундер усе мені розповів.
Аріель уже поцілила в принца?
Та не цілити в нього треба.
Цілувати, дурна ти птахо.
Усе гірше, ніж ми думали.
Відьма її зачаклувала.
Щойно я кажу їй його цілувати,
ця думка вивітрюється у неї з голови.
Тож справа за нами.
Цілуватимемо принца?
Не зважай.
А де Аріель?
Як це де? Вона ось...
Що ти тут робиш, дитино?
Не можна блукати палацом, де заманеться.
Ховайся!
Хто тут?
А, це ти.
Зазвичай ніхто сюди не ходить.
Моя русалонька.
Усе гаразд, не бійся.
Можеш подивитися.
Я знайшов її на березі Картахени.
Правда, гарна?
А, точно. Ти...
Не має значення.
Більшість людей базікають, а сказати нічого.
Знаєш...
Я ніколи не вірив у казки про те, що русалки виманюють моряків на смерть.
Ось, візьми її.
Бери. Я дарую її тобі.
У мене й так мало місця.
Майже всі ці речі - з моїх мандрів.
Мабуть, здається дивним колекціонувати це все,
але тільки поглянь на цей морський камінь.
Тобі віриться, що під водою є такі дивовижні речі?
Ні, чекай!
Звідки ти знала, що воно
було там?
Неймовірно.
- А оте. - Привітик.
То я знайшов на пляжі тут, на острові.
У цю пору року їх багато.
Я й не знав, що ти так умієш.
Що, мені?
Серйозно?
Добре, руку...
Як це робиться...
Оце діло, правильно.
Так тримати.
Добийся поцілунку.
Я тебе бачу.
Ну ж бо, давай...
Вибач.
Так, що ж...
Я ще повчуся.
Я люблю той народ.
Їхню культуру, звичаї.
Увесь цей регіон відомий як Бразильська імперія.
Ще є Венесуела,
Колумбія,
а цей район зветься Берегом москітів.
Отам - недосліджені води.
Правда, було б добре відкрити місце, якого ніхто не бачив?
А оце...
була одна з моїх найкращих подорожей.
Там я купив той килим з Перу
і шість ткацьких станків, якими його ткали.
Ще одна. Гаразд.
Це наш острів.
Ми в цьому самому палаці.
Тут - наше головне селище.
Наш порт колись приймав найбільше суден у регіоні.
Сподіваюся, знову таким буде.
Ось тут - прекрасна лагуна з невеликим водоспадом.
А то все - джунглі.
Я можу показати тобі все, якщо хочеш.
Добре.
Поїдемо завтра.
Ваша високосте...
Грімсбі, добре.
На ранок нам потрібен кінь і карета.
Можна вас на два слова, ваша високосте?
Звичайно.
Він особливий, правда?
А те місячне сяйво.
Завтра ми збиралися послати всі карети на пошуки тієї дівчини.
Дівчини! Я не подумав.
Звісно, так, це треба зробити.
- Обов'язково. - І нагадую вам, Еріку,
слова матері, щоб ви не виїжджали з палацу,
- доки не видужаєте. - Грімсбі, я здоровий.
Здоровіший за всіх.
Так.
Так, це я бачу.
Думаю, без однієї карети ми обійдемося.
Схоже, ви подружилися.
Злазь, Максе.
Ще побачимося.
О ні. Без мене не поїдете.
Лишилося всього два дні.
Я цілеспрямований краб.
Рушай, Кінгу.
Я для цього застарий.
Ні-ні-ні! Сядь, звірюко!
Ще не розучився.
Хто це їде з принцом Еріком?
Та дівчина, яку прибило до берега?
Так, Лашано.
А королева не казала йому сидіти в палаці?
Казала, Лашано.
А ти не потрапиш у халепу, що знайшов йому карету?
Яку карету, Лашано?
Хочеш спробувати?
Тримай.
Тікай! Стережися!
Ходімо! Швидше!
Вибачте!
Мало не влипли.
Ой!
З дороги!
- Повертай! - Хутко!
Стій!
Стережися!
Обережно!
Це було...
весело.
Давай я...
Я вам допоможу.
Женіть їх.
Ось так. Сюди.
Нумо. Сюди.
Ось так.
Давайте. Так.
Дякую, хлопче.
Острівні ягоди?
Як вам? Гарно?
- Кокоси! - Хлібне дерево!
Кокоси!
Свіжого кокоса?
Ні? Не хочете?
Напийтеся водички.
Дякую, панно.
Панночко, хочете скуштувати?
Візьміть, знадобиться.
А можна мені солі?
Вітаю, ваша високосте.
А манго стигле?
Капелюшка дамі?
О. Ось ти де.
Ні. Завеликий.
Приміряйте цей.
Тропічні квіти?
Гей! Народ!
- Гей-гей! - Гей!
Ну що, вони вже цілувалися?
Ні. У романтичних справах ця парочка повільна, як слимаки.
Слухай, знайди Флаундера.
Треба їх поквапити, і швидше.
Добре. Розкомандувався.
Гей!
Давайте сюди, сюди, зараз!
Тепер назад, назад!
Нумо!
Люблю цю пору ввечері.
Часом можна побачити блимання совиних очей десь на дереві...
Агов! Стій!
Ану віддай!
Біжімо.
Обережно.
Схоже, сюди.
Ти як, добре?
Чуєш?
Віддай мого капелюха!
Ну добре.
Я не хотів його загубити.
Посунься, склади крила.
Нічого ж не видно.
Спрацювало, скажи?
Але нічого не діється.
Часу обмаль, а цьомчиків нуль.
Додамо трохи
переконливого романтичного співу.
Тільки не це.
- Скоруле? Ти... - Мі-мі-мі
Фа чики фа фа
Чики фа фа Чики фа
Фа фа
- Добре. Ой. - Фа
- Фальшиво. - Ні.
Фа... Зараз підберу.
Фа
Закінчила?
Фа
Ну добре. Слухайте.
Аріель не має про нас знати.
Як побачить нас чи почує, прожене.
Ні. Треба підійти до цього хитро.
Попрацюймо над принцом
- шляхом навіювання. - Добре.
І як нам це зробити?
Треба зливатися зі звуками природи, щоб вона нас не почула.
Ударні.
Струнні.
Духові.
Слова.
Хто це, хто це
Серед водяних лілей?
Хай вона мовчить, але
Це ще більше приваблює
Лине заклик цей
Із дівочих очей
До тебе: поцілуй!
Ось та сама
Дівчина зі снів і мрій
Може, й ти потрібен їй
З'ясувати це просто
Хочеш спробувати?
Слухай серця спів
І зроби, що хотів
Кохану поцілуй
Ша ла-ла-ла-ла-ла тинь динь динь
Усі страхи відкинь
Вона не з'їсть тебе
Ша ла-ла-ла-ла-ла
Поцілуй
Її хоч раз, в він ку...
А він кудись гребе
Агов, сховайся. Скоруле, тихіше.
Яка ясна ніч.
Видно Оріон.
Моряки прокладають шлях за сузір'ями.
Ото - Оріон, мисливець.
То Аріес, телець.
А то Кассіопея.
Цікаво.
Я досі не знаю твого імені.
Дай подумати. Тебе звати...
Діана?
Ні?
Може...
Кетрін?
Ні, точно не Кетрін.
Може...
Небо...
Аріес?
Аріес.
Арі...
Арі-ель.
Аріель?
Арі-ель?
Аріель.
Яке гарне ім'я.
Написане зорями в небі.
Це нагода
У лагуні голубій
- Поцілунок твій - Перший поцілунок твій
Безмежно доречний
Ризикни, дерзай
Не сиди, не чекай, а просто
Поцілуй
Ша ла-ла-ла
Що за звук?
Це, мабуть, серця стук
- Що просить: поцілуй - Поцілуй
Ох-ох!
Ша ла-ла-ла-ла
Ну ж бо, ну!
Кохай її одну Та спершу
Поцілуй
Ша ла-ла-ла-ла
Ти пливи
Але момент лови
Кохану
Поцілуй
Ша ла-ла-ла
Цілуй її
Під ці мелодії
Ти чуєш?
Поцілуй
Ти чуєш?
Поцілуй
Благаю
Поцілуй
Прокинься
Поцілуй
Нарешті
Поцілуй
Що це було?
Це було ризиковано.
Надто ризиковано.
Не розумію.
Не думала я, що ця баракуда має шанс
звабити його без свого голосу.
Як таке взагалі могло статися?
Що ж, більше ми цього не допустимо.
Пора Урсулі брати справи у власні щупальця.
Де воно?
Ну ж бо. Воно має бути десь тут.
Ні!
Ніхто ніколи не кладе мої речі на місце!
Ні! Де воно?
Ні!
А, ось воно.
Знайшла.
Той принц і не збагне, що сталося.
Лишився один-єдиний захід сонця,
і тоді Тритон у мене затанцює.
Я ще побачу, як він звивається, ніби хробак на гачку.
То де ж вона?
- Не знаємо, батьку. - Не стало.
Як це не стало?
Ми скрізь шукали.
Її й слід прохолов. У цих водах її нема.
То пошукайте ще.
Обшукайте сім морів, якщо доведеться.
- Аріель не посміла б пливти нагору. - Ні.
Маячня якась. Чого вона взагалі тікала?
Гадки не маю.
То пусте. Головне, знайдіть її.
Що я наробив?
Усі сплять.
Треба не шуміти.
- У кімнаті, весь день? - Стій.
- Тікай. Туди. - Я його не бачила.
- Обережно. - Мабуть, відпочиває.
Він мене уникає?
Ні, ваша величносте.
- Ні? - Ні.
Ти дуже впевнений.
Уникати вас? Не схоже на Еріка.
Тоді де він?
Сподіваюся, не шукає ту вигадану дівчину.
Ні, ваша величносте.
Це я можу сказати точно.
І на тому дякую.
Тут мокро.
Я розберуся.
Вам справді треба відпочити.
Так, напевно.
Дякую, Грімсбі. На добраніч.
Ваша величносте.
Пробач, що так вийшло.
Я сьогодні мав сидіти в палаці.
Але радий, що не сидів.
Усі ці правила...
Якщо чесно, я народився не для цього всього,
і мені аж незручно...
- З поверненням. - О, Грімсбі.
Сподіваюся, ви з нею добре прогулялися.
Так, дійсно. Правда?
Так. Дуже гарно.
День був довгим, панно.
Мабуть, треба дати вам поспати.
Заодно, може, ще й висохнути.
Так. Ми плавали на човні в лагуні
і, боюся, перекинулися.
Хай там як, добраніч.
Добраніч...
Аріель.
Щодо карет, ваша високосте...
Боюся, вони
не знайшли таємничу дівчину.
Не знайшли?
Тому дозвольте спитати:
нам продовжувати пошуки?
Грімсбі...
Я просто...
Щось мені трохи...
Ну, якщо хочете почути пораду старшого чоловіка,
не спиняйтеся лише тому, що так годиться.
Думайте про те, що є.
На добраніч.
Агов! Прокидайся! Вставай!
Що?
Гей! Ти чув останній скоромел?
Карамель?
Ні! Розмови, плітки
Про те, коли, яка, який І що, і з ким
Десь тут між небом і землею Я транзитом ішла
Сказати треба, що тут клеяться Цікаві діла
Боліт не забув?
Де ти мою пісеньку чув Коли я так:
"Фа чики фа фа чики фа фа"
Я пам'ятаю.
Там був один
Ну, як його? Отой, із чуприною він
- Принц. - Так, той принц
Що не тямив ніц Він хоче
Ніби вдягтися У пінгвінячі шати
Зерном посипати
Для голубів, ніби - нате
Коротше, можна клювати
Коротше, голуб їсть, а він платить
- Скоруле... - На заважай, Себастьяне
Дослухай скоромел
Швидше.
Та ти впадеш Коли почуєш це теж
Гаразд, відразу розказую:
Одна праля шепнула кумі
І мисливці казали в корчмі
Що Ерік освідчиться скоро
Є краля у принца тепер на умі
- Що? - А краля, казали у праль
Найкраща в них тут серед краль
- Хто? - Хто? Ні птах, ні яйце
- Це та, що кінцівки надбала тихцем - Ні!
О, так, пішки пішла - пару знайшла
Дівчина ця буде йти до вінця тепер
Буде напевно зерно і це Як же ж воно в них...
Оте, ніби губи до губ
Та я без губ, у мене дзьоб
Це як зуб, а де шлюб Губи тиснуть до губ
Очам не вірю.
Слухай, ти щось дуже мовчазна.
А, точно. І що тепер?
Ходімо! Нумо!
Ти зрозумів цей скоромел?
Одягайся, дівча.
Ну, як тобі цей скоромел?
У нас повно роботи до заходу сонця.
Цей скоромел, скоромел, гей!
Хай це буде той самий день.
- Ходім, ходім - Ходім
Підозри, розмови, плітки
Про те, коли, яка, який І що, і з ким
Ходім, ходім, ходім
У нас є тільки до заходу час
А що і як робити, хай питає нас
- Так! - Нам порядкувати вже пора
Є сто доручень до заручин Часу мало, доспіваймо враз
Цей скоромел
Скоруле, ти надто близько.
Треба ж, яка прекрасна новина.
- Правда, Грімсбі? - Авжеж.
Мушу визнати, я помилялася.
Схоже, ти справді знайшов дівчину мрії.
Дійсно. Оце так сюрприз, Еріку.
Що?
Знаю.
Знаю, це ніби швидко,
але вона мені життя врятувала.
Ми відсвяткуємо.
Сьогодні ввечері.
Ти представиш свою суджену при дворі.
Це можна влаштувати, Грімсбі?
Так. Якщо ви дійсно цього хочете, Еріку.
Чого я... хочу?
Ми обоє цього хочемо.
Прекрасно.
Що ж, у нас повно роботи.
Так і є.
Тож починаймо підготовку. Грімсбі...
Аріель, дівчинко.
Куди ти поділася?
- Бачила її? - На жаль, ні.
Я тричі облетіла все селище.
Пошукай знову в палаці!
Сонце майже сіло. Її треба знайти.
Зрозуміла.
Що це з тим дурним принцом?
Щось тут нечисто.
- Тхне... - Себастьяне!
- Сюди. - Що?
Іду. Почекай.
Так, що?
Схоже, я знаю, де Аріель.
То чого ми чекаємо?
Уперед! Швидше!
Аріель?
Прощавай, руда.
О ні!
Світлий мій дар
Ліг на вівтар
Гарної мрії
Та все одно
Знову на дно
І в самоту
Лишаться тут
Ті, що цвітуть
А не блукають без надії
О, якби я тут весь час жила
Я б розуміла, як далі бути
Слухай, що ти робиш, дівча?
Не можна так легко здаватися.
Це все - якесь непорозуміння.
Я ж вас бачив.
Ви створені одне для одного.
Ось ти де.
Я шукала.
І думала, що знайшла, бо почула.
А тоді я побачила, що то не ти.
То була вона!
Але не...
У дзеркалі, але в неї...
Був твій голос!
Що ти таке мелеш?
- Ти чуєш, що я кажу, чи ні? - Ні!
Принца обдурили.
Та жінка - насправді морська відьма в чужій подобі.
Ти впевнена?
Звісно, впевнена!
Я колись помилялася?
Ну, у важливих справах?
Що ж нам робити?
Треба щось робити,
доки принц Ерік не одружився з тією слизькою каракатицею.
Так, мала, вперед!
Флаундере, розкажи морському королю.
Він має знати все.
Добре.
Що робити мені?
Підкинь мене до палацу.
Треба якось зупинити ті заручини.
Справді дуже незвичайно.
Героїзм - це надто сильно сказано,
але я, певно, врятувала Еріка.
- Усі б так зробили. - Аякже.
- Грімсбі. - Слухаю.
Ти не бачив Аріель?
Слуги кажуть, вона пішла з палацу вранці.
Пішла?
Її можна зрозуміти, Еріку.
Я не розумію. Це на вас не схоже.
Я й сам не розумію.
Я просто хотів...
- Я думав... - Еріку.
Дякую.
Я й сам не знаю, чого я хотів.
Майже на місці!
Коли я подам сигнал, ти мене впустиш!
- Ясно? - Ясно.
Ні, дурепо ти...
Схоже, доведеться самій.
Дорогий мій,
ця річ належала моїй матері.
І я хочу подарувати її тобі.
Твоє щастя для мене - понад усе.
Ви дуже милі.
Вибачте, я відійду.
Розважайся.
О, Еріку.
Вона прекрасна.
- Що за... - Обручка.
Обручка. Я загубив...
Хтось бачив обручку?
Не бачили обручку?
А ви не бачили?
Геть від мене, гидка птахо!
Допоможіть! На мене нападають!
Аріель!
Аріель, я шукав тебе.
Хто це?
Що ти робиш?
- Грімсбі, пусти! - Пане!
Геть від мене!
Вона здуріла!
Що це коїться?
Аріель, годі!
Геть!
Аріель.
Так.
Це з самого початку була ти.
Я мав здогадатися.
Я не знаю, що на мене найшло.
Вона зачаклувала тебе.
Відійди від неї!
Еріку, знай, що я...
Та поцілуйтеся вже!
- Хочу, щоб ти все знав. - Байдуже.
Ні!
Мати божа. Вона морська істота.
Ви запізнилися!
Не підходь!
Стули пельку!
Еріку!
Еріку, ні.
Це справи духів океану. Я попереджала.
У них весь світ лихий.
Еріку, чекай! Еріку!
Що ви робите? Відпустіть мене!
Нізащо. Ти підписала угоду, пам'ятаєш?
Три дні, без поцілунку.
Так, тепер ти пригадуєш?
Так я і думала.
Тепер живи з цим, дурепо.
Урсуло!
Відпусти її.
І не мрій, братику.
Тепер вона моя.
Розумієш,
ми уклали угоду.
Підписали кров'ю.
Її не розірвати, навіть тобі.
Пробач, батьку. Це все я винна.
Що ти хочеш від моєї доньки?
Нічого.
Мені потрібен ти.
Я хочу бачити твої страждання, як я страждала всі ці роки.
А дочка великого короля вод -
дуже цінне надбання.
Бідна, нещасна дівчина.
Агов! За нею, хлопці!
Я б не радила.
Оце так шок, скажи?
Звісно, я з тих дівчат, що завжди готові домовлятися.
Пропоную обмін.
Що ти віддав би за улюбленицю Аріель?
Тепер він мій.
Ні!
Батьку!
Ти чудовисько!
Не будь дурною, дівко!
Ти безсила проти...
Ти за це заплатиш.
Узяти його!
Прощайся зі своїм коханим.
Не треба!
Мої малята!
Еріку!
До берега. Вона тебе вб'є!
Я тебе не кину!
Так!
Дай руку!
Давай!
Бережися!
Тепер я - правителька морів,
і під моєю владою всі будуть безсилими!
Ні!
От тобі й справжнє кохання.
Прощавай, закоханий дурнику.
Ти віддав за мене життя.
А ти билася, щоб вдихнути в мене життя знову.
Я билася не сама, батьку.
Зі мною був Ерік.
Головне, що зараз ти в безпеці і вдома.
Де тобі й місце.
Ваша високосте!
Нам потрібен човен.
Грімсбі, треба її знайти!
І що далі?
І що буде далі, Еріку?
Любий.
Ти мала рацію.
- Я ганявся за вигаданою дівчиною. - Ні.
Ні, я помилялася.
Вона була справжня.
Як і твої почуття до неї, тепер я це бачу.
Просто...
нашим світам не судилося бути разом.
Себастьяне!
Та ви знущаєтеся.
Так, ваша величносте.
Я завжди прагнув робити все на благо нашого народу.
Так, ваша величносте.
І на благо своїх доньок.
Дійсно, ваша величносте.
І я зробив усе, що в моїх силах, щоб ощасливити її.
Ну, не зовсім.
Вона хоче не такого життя, яке я їй планував.
Вона намагалася вам сказати, ваша величносте.
Але я вже не зможу її захищати.
Ну, як я завжди кажу:
діти мають вільно вибирати свою дорогу в житті.
То он як ти завжди кажеш?
Щось таке. Так.
Тоді лишилася єдина проблема.
І яка ж, ваша величносте?
Я дуже сумуватиму за своєю маленькою.
Хороший песик. Біжи.
Знову?
Максе?
Благословляю вас обох.
Казкова новина, так.
Що це тут таке, Грімсе?
Королева хотіла як слід вас провести, ваша високосте.
Дякую, ваша величносте.
Ні. Тобі дякую.
Хоч я й ненавиджу прощатися, у нас є привід святкувати.
Наші світи надто довго не розуміли один одного.
Ваш шлюб стане для нас новим початком.
Так. Початком.
Ну...
їдьте між люди
і змініть світ,
чи робіть, що треба, щоб ми не відстали.
Не схоже на мою маму. Куди ти її діла?
Рушайте.
Ви вирішили, куди попливете?
У незвідані води.
Гаразд!
Русалка й чоловік.
Хто б міг подумати?
Дивіться, хто тут у нас.
- Ми з подарунком, Аріель. - Авжеж.
Який ти мало не загубила.
Де він?
Ти на ньому сидиш, птахо.
Моя русалонька.
Збережіть її для мене.
З нею у вас буде менше проблем, ніж зі мною.
Я ж правду казала про штрикоплет, так?
Аякже, Скоруле. Ти казала правду.
Ти не надто довго будеш
- відсутня, Аріель? - Звісно, ні.
Повернуся до нового коралового місяця.
Цього разу не запізнюйся.
Ти готова?
Так.
Так, я готова.
Дитя моє.
Еріку.
Дякую, що почув мене.
Ти не мала віддавати голос, щоб бути почутою.
Але тепер я слухаю.
І завжди буду поруч з тобою.
Усі ми.
Я люблю тебе, батьку.
Чи правда, що більше зілля В сусідовому ставку?
Чи краще живеться зверху Ніж нам тут у холодку?
Ти тільки поглянь навколо На це океанське дно
Не знайдеш ніде ніколи Гарнішого, ніж воно
На глибині На глибині
Крабу видніше Що вигідніше
Тобто мені
Люди на сонці, як раби
Цілими днями гнуть горби
Краще на волі Плавай поволі
Коло рідні
Тут риб'ячі мирні душі Не мучить ні сум, ні страх
А наші брати на суші Сидять у скляних клітках
Та знай, що для тих нещасних Я маю ще гіршу вість:
Коли зголодніє власник Я знаю, кого він з'їсть
Отож! На глибині
І не січуть нас І не печуть нас
Люди страшні
Мудрий сидить собі в піску А непосида на гачку
Краб ти чи тюлька - Вік свій пробулькай
- На глибині - На глибині
На глибині
- На глибині - Авжеж!
Звуки казкові Ритми зразкові
- І чарівні - І чарівні
Навіть плескатий дядько скат - Це танцюрист-лауреат
Завжди є ноти В серці, якщо ти
На глибині
Дивися.
Тритонові в тон Прекрасно заграв
Чудесний оркестр Який я зібрав
Живі духові І пан барабан
Углиб закликають риб
Так. Улюбленці муз Є серед медуз
Форелева трель Нас манить з осель
Танцює косяк Бо в нас тут усяк
Плекає свій талант
- Так! На глибині - На глибині
- На глибині
Серед сардин Оцих балерин
- Так файно мені - Весело мені
Там у полях
Земля й біда
Тут у морях пісні та вода Так!
Отже, будь ласка Вік свій проляскай
На глибині
Зграя одна ми Зі слимаками
На глибині
Равлик трубою Зве за собою
Ближче до дна Де сяють лускою
Наші маестро З мореоркестру
На глибині!
Так
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова