"...MUTTA MERENNEITO EI ITKE KYYNELIÄ,
JOTEN HÄN KÄRSII KAKSIN VERROIN."
-HANS CHRISTIAN ANDERSEN
PIENI MERENNEITO
Varokaa!
Lisää harppuunoita!
Verkot valmiiksi, miehet!
Napataan se, ennen kuin se nousee laivaan! -Missä? Näyttäkää!
Hei. Hei. Hei.
Onpas se vikkelä.
Antakaa toinen! -Se pääsee pakoon!
Se taitaa virnistää sulle.
Ohi meni.
Vielä yksi. -Antakaa uusi!
Hei! Hei! Hei!
Pois, pois tieltä!
Mitä te teette?
Se on merenneito! -Merenneito?
Katso vielä!
Mitä ajattelitte?
Nää on vaarallisia vesiä.
Ja tää on vaarallista aikaa.
Tänään on Korallikuu.
Sanotaan, et silloin Merikuningas kutsuu tyttärensä houkutteleen -
merimiehet surman suuhun.
Niinkö sanotaan? -Jaa.
Vahvinkaan ei voi vastustaa niiden lumoa.
Se on vanhaa satua.
Töihin siitä!
No niin, pojat. -Näittekö?
Näin minkä, Hawkins?
Sivutuulen nostama vaahtopää, ei muuta.
Merikunkun työtä. -Hei, autahan, kuoma.
Se vetäisi meidät aaltoihin ite, jos vois.
Vauhtia! -Nostakaa isopurje!
Kireellä on.
Missä prinssi Erik?
Keulassa, lordi Kristian.
Erik!
Mitä teet siellä?
Tule heti takaisin!
Älä ole noin huolissasi minusta, Kristian.
Voin olla itsekäs, -
mutta en halua kertoa kuningattarelle, -
että hänen poikansa putosi mereen vahtivuorollani.
Vieläpä syntymäpäivänään.
Tuolla on espanjalainen kaljuuna, menossa kohti satamaa.
Voidaan seurata sitä.
Katsotaan, mitä se tuo.
Laiva on lastattu piripintaan.
Olemme uhmanneet merta jo seitsemän viikkoa.
Palaamme kotiin, tänään!
Erik.
Kuuntele.
Sinun täytyy olla varovaisempi.
Varovasti, Kristian!
Seitsemän meren tyttäreni, -
tuotte uutiset kaikilta vesiltänne.
Tamika, Perla...
Mukava nähdä teitä.
Caspia, Indira...
Sydämeni pakahtuu, kun tulitte.
Mala...
Karina...
Missä on Ariel?
Sebastian?
Sinun piti varmistaa, että Ariel on täällä.
Yritin, Majesteetti, -
mutta se lapsi on aivan mahdoton.
Muistutin häntä tapaamisesta vielä tänä aamuna.
Mitä muuta yksi rapunen voi tehdä?
No, mene etsimään hänet.
Kyllä, Majesteetti. -Niin.
Heti paikalla.
"Kyllä, Majesteetti. Heti, Majesteetti."
Miten vaikeaa voi olla löytää yksi merenneito?
Jos käy tuuri, pitää etsiä vain yksi valtameri.
Missä olet, lapsi?
Me ei saataisi olla näin kaukana palatsista, Ariel.
Mennään takas.
Miten tämä toimii?
Mennään, Ariel. Kiltti.
Voi Pärsky, älä ole pelkuri!
Enkä ole pelkuri.
Me ollaan jo tarpeeksi kaukana.
Hei.
Mikäs tuo on?
En olekaan ennen nähnyt.
Tule.
Ariel! Oota mua!
Tiedät, etten pääse noin nopeasti.
Katso noita kaikkia.
Sen on täytynyt olla jonkinlainen sotalaiva.
Joo, upea.
Lähdetään nyt pois täältä.
Et kai mene kalanlihalle? -Mäkö?
En ikinä. -Hyvä.
Vahdi sinä, etteivät hait yllätä.
Selvä, hyvä.
Mitä?
Ariel, oota!
Luuletko todella, että täällä voisi olla haita?
Voi Pärsky.
Katso tätä.
Pienin atrain, jonka olen nähnyt.
Oon kuningas Pärsky, Seitsemän meren herra.
Mihin ihmiset vois noin pientä tarvita?
Loiske kyllä tietää.
Kuten aina.
Ota rennosti.
Se on vain sun peilikuvasi.
Ei hätää.
Ei täällä mitään tapahdu.
Pärsky, varo!
Pärsky!
Kaikki hyvin, Pärsky?
Ööö, joo.
Tai siis, oon nähnyt isompiakin haita.
Ei vaan... ei saa antaa periksi.
Pitää näyttää, kuka käsk...
Tule takas, Pärsky, se on vaan Loiske.
Ariel. Kuinka sä voit, kulti?
Mä vaan nappasin vähän välipalaa.
Loiske, katso mitä löysimme.
Joo. Me oltiin hylyssä.
Se oli tosi pelottavaa.
Ihmisten juttui?
No juu, no juu. Anna mä katon.
Mikä ihme se on?
Vau.
Se...
Se on... Joo.
Se on tosi, tosi harvinainen.
Mitä? Mikä se on?
Se on...
Se on tingeltangeli.
Tingeltangeli? -Juu, juu.
Ihmiset käyttää näitä pikkuisia hiustensa laittamiseen.
Katsos, pyöräytetään tästä ja...
Kiskaistaan, ja jotain voi lähtee.
Sulla on esteettisesti tyydyttävä muotoiltu hiusluomus, -
josta ihmiset menee sekaisin.
Niinkö? Haluaisin todella nähdä sen.
Et saa. -Pärsky.
Tiedät sen kyllä.
Eiks sun isäs päästä sua edelleenkään maalle, vai?
Ei, se on kielletty.
Hän pitää ihmisiä barbaareina.
Haa, ei ne niin kamalia oo.
Paitsi jos on kookospähkinä.
Ne vihaa niitä.
Heti kun saavat käsiinsä, -
iskevät palasiksi, tuosta vain. Outo homma.
Ja mikä tämä on? -Ariel!
Oon uinut puoli valtamerta etsien tätä lasta.
Arie... Au!
Sebastian!
Anteeksi kamalasti. -Ariel!
Mitä sä siellä teet?
Tuhlaat aikaasi tuon pöllöpään kanssa, joka ei tiedä, uisko vai lentäis?
Hei!
Oletko vallan unohtanut, että tänään on Korallikuu?
Voi ei!
Voi kyllä!
Kuningas Tritonin tyttäret koolla, -
miinus yks.
Isä saa raivarin!
Anteeksi, minun täytyy mennä! -Joo, joo.
Hyvä on, muru. Sama tääl.
Pitää saada ilmaa.
Noin, kiiruhda kotiin, prinsessa.
Ethän halua myöhästyä isän juhlista? Vai kuinka?
Kenties liityn seuraan.
Ai ei, mikä sääli.
Isoveli on tainnut unohtaa kutsua Ursula-tädin juhliin.
Taas kerran.
Minun pitäisi järjestää ne juhlat eikä vain odotella kutsua.
Mitä pitoja minun aikoinani olikaan.
Mutta katsokaa mua nyt, en ole enää mitään.
Kuihdun kohta olemattomiin.
Karkotettuna valtakunnasta, pian hulluuden partaalla -
tässä pimeässä loukossa viisitoista pitkää vuotta.
Kun isi ja hänen hemmotellut merenmukulansa juhlivat Korallikuuta.
Annetaan heille jotain juhlittavaa.
Saatoin vihdoin löytää isukin heikon kohdan.
Juu.
Pienen punapään kiinnostus ihmisiin voi tarjota juuri minun -
kaipaamani tilaisuuden.
Aivan vastuutonta.
Siskosi ovat täällä vain yhden kuunvaiheen.
Voitko kuvitella, että joku heistä jättäisi tulematta?
En. Ihan totta.
Anteeksi.
Se ei ollut Arielin vika.
Me tutkimme paikkoja, sitten hai jahtasi meitä ja...
Hai?
Menitte taas hylyille?
Ne vedet ovat vaarallisia.
Turhaan sinä minusta huolehdit.
No huolehdin, pikkuinen.
Huolehdin.
Tuon ihmispakkomielteen on loputtava.
Tahdon vain tietää enemmän heistä.
Tiedät kaiken, mitä tarvitsee.
En tiedä paljon mitään.
Et anna meidän edes mennä pinnalle.
Miksi olet tuollainen jästipää?
Ihan kuin äitisi. -Olen äitini tytär.
Aivan. Kyllin typerä ihastuakseen ihmismaailmaan.
Jos yrittäisit ymmärtää... -Olen yrittänyt.
Olen yrittänyt ymmärtää sinua tarpeeksi.
Mutta niin kauan kuin elät minun valtakunnassani, tottelet sääntöjäni.
Onko ymmärretty?
Lapset, annat heille pikkusormen, he vievät koko saksen.
Olinko liian ankara?
Ette suinkaan.
Kuten aina sanon:
"Lasten tulee totella vanhempiensa sääntöjä."
Olet aivan oikeassa, Sebastian.
Ariel tarvitsee jatkuvaa tarkkailua.
Jatkuvaa.
Jonkun, joka valvoo häntä.
Koko ajan, yötä päivää.
Ja sinä olet oikea rapu siihen.
Ja minä olen oikea rapu...
Ei, ei kun hetkinen... Häh?
Ei vaan palvelen teitä, Majesteetti, kunnianarvoisana neuvonantajana.
Paras tapa palvella minua -
on varmistaa, ettei pikkuiseni joudu hankaluuksiin.
Mut minä... -Mene.
No.
Juu, Majesteetti.
Kuinka minä aina joudun näihin tilanteisiin?
Olen sentään lukenut äyriäinen.
Mulla on vaihtoehtoja.
En kaipaa tätä.
Pitäisi olla neuvomassa kuningasta, -
ei jahtaamassa jästipäistä teiniä.
Ariel, kaikki hyvin?
Isä ei kuuntele minua.
Minä en ole kuin hän. En vain näe asioita kuin hän.
Enkä...
En voi uskoa, että maailma, joka tekee -
näin kauniita esineitä, voisi olla paha.
Katsohan nyt, mikä tää on?
Kaunis on se vaan niin tuntematon
Minulla kaikki jo on
Ei sittenkään, kaikkea
Ihailla voin, aarteita kun
Luola tää kätkee nää ihmeeni mun
Kaiken kun näät sanotkin
Vau, sai kaiken hän
Sain myös roskia, romua kyllin
Mitä kaikella tehdä mä voin?
Katso nyt näitäkin
Niitä on tusina
Siitä viis
Tahdon siis
Enemmän
Mä tahdon niin ylös maailmaan
Tahdon mä niin mennä mukaan tanssiin
Tanssia näillä noin...
Mitä ne ovat? Ai niin, jalat!
Evillä ethän sä tanssia voi
Jalathan vaaditaan juoksuun, käyntiin
Kävelemään poikki...
Mikä se sana onkaan?
Tien
Tuolla ne ain, kulkevat vain
Vaeltavat auringossa siis ain
Vapaana niin, oi unelmiin
Taasen mä jään
Sitä en vois
Luovuttaa pois, jos pääsen täältä
Ollapa näin
Vain selälläin hiekassa maan
Ihan näin vaan, olla mä saan
Eivät he moiti tyttäriään
Nuoret naiset, ymmärtävät
Tuol toisiaan
Nuo ihmiset voi, jotka kirjat loi
Neuvovat meitä, me saamme tietää
Miten tuo liekki niin polttaa voi
Miksi on
Noin?
Sitten mä myös
Niin tahtoisin
Tutkia rannat nuo maailman
Vapaana niin
Oi unelmiin
Taasen mä jään
Ariel!
Älä!
Oi ei, ei, ei!
Mitä hän luulee tekevänsä?
Me kerromme teille nyt tarinan
Joka vie aaltojen kuninkaan luo, hei-hoo!
Siel mertehen neitoset seuranamme
Ja myös vaaroja seikkailuun tuo
Kuka on vanhus?
Tää laulu on merien kuninkaan
Ja se vaaroja seikkailuun tuo, hei-hoo!
Tuon kaikkien merien hallitsijan
Ja siis vaaroja seikkailuun tuo
Hii-o-hoi!
Riittää! -Hii-o-hoi!
Kiitos, hyvät herrat.
Tanssitaan vähän.
Nyt on prinssin syntymäpäivä.
Rauhoitu, Kristian.
Mitä pahaa on pitää vähän hauskaa?
Kaikki muutkin pitävät.
Herra, et ole kuin kaikki muut.
On aika alkaa erottautua muusta miehistöstä.
Mutta olen yksi heistä. -Ja käyttäytyä enemmän -
kuin tuleva kuningas.
Ai enemmän niin kuin isäni oli?
Eristäytynyt muusta maailmasta.
Erik, tiedät, mitä tarkoitan.
Kun tulit meille 21 vuotta sitten, -
kuningas ja kuningatar pitivät sinua kuin omanaan.
Nyt kun tulet täysikäiseksi... -Max.
Max!
Mitä sinä teet täällä? Tänne, poika!
Tule. Tule nyt.
No niin. -Nyt kun tulet täysikäiseksi, -
sinulla on velvollisuuksia kotona.
Isäsi olisi odottanut sitä.
Niin, vankina linnan sisällä, yksin ja peloissaan.
En pysty siihen.
Uskon ettei pieni pelko olisi pahitteeksi. -Kristian, et kuuntele.
Tahdon olla erilainen johtaja.
Se on koko tämän matkan tarkoitus. Etkö ymmärrä?
Meidän täytyy ottaa vaikutteet vastaan.
Vain niin saaremme voi kasvaa. Minä...
Erik, ajattele riskejä.
En voi selittää, Kris.
Se on verissäni.
Tunnen nytkin...
että jokin tuolla kutsuu minua.
Myrsky lähestyy nopeasti.
Myrsky nousee! -Myrsky!
Kaikki miehet kannelle!
Sulkekaa luukut ja kannet. -Varokaa!
Sitokaa kaikki!
Ottakaa köydet. Sitokaa kaikki!
Miehittäkää pumput!
Laskekaa isopurje!
Jiikatkaa, löystäkää isopurje.
Liikaa purjeita!
Jiikatkaa keularaaka!
Purjeet alas!
Köydet!
Avatkaa se! Solmut auki!
Pojat!
Tuli on irti!
Pelastusveneet! Jättäkää laiva!
Jättäkää laiva!
Veteen, poika!
Nyt! No niin, nyt!
Sinne. Sinne!
Hyppää!
Anna kätes, poika.
No niin. Pidä kiinni, poika!
Joo, joo. -Kunnossa?
Max.
Tule tänne. Tänne, poika. Hyvä poika.
Mene, poika. Mene.
Mene.
Tänne, poika!
Max! Tänne! -Hyvä poika!
Tulehan. Tule.
Tule, Max.
Sillä lailla.
Sain sinut. Sain sinut. -Erik!
Oi ei.
Pois päältäni, typerys!
Ai hei. En oottanut näkeväni sua täällä.
Enkä tosiaan oottanut näkeväni häntä täällä.
Kuuntele mua, lintu.
Kuningas ei saa tietää tästä.
Unohdamme, että tätä koskaan tapahtui.
Kuuntelet sä mua?
Juu-a.
Sä et kerro, mä en kerro...
eikä musta tuu rapukeittoa. Onko selvä?
Selvä.
Mitä sä sanoit?
Äh, soppapäivä.
Kaikesta näin heti luopuisin
Kaikesta jos tänne jäädä voisin
Hymyn jos kasvoillas sun näkisin vaan
Täällä me ain
Kuljettais vain
Vaellettais auringossa siis ain
Vapaana niin
Oi unelmiin
Taasen mä jään
Miehet, tarkistakaa lahti.
Tarkistetaan lahti!
Silmät auki!
Toinen puoli!
Täällä, pojat. Seuratkaa.
Hiekalla!
Tuolla!
Tännepäin.
Hengittääkö?
On elossa.
Ilmoittakaa!
Sinä edellä. -Äkkiä, pojat.
Takaisin linnaan.
Menkää edeltä.
Nyt vauhtia!
Mentiin. Kiitos.
Toivon mä vaan
Että viel saan
Luoksesi päästä sun maailmaan
Unhoita en
Näät vielä sen
Kaiken mä saan
Ei.
Ei, liian helppoa.
Tyttö on jo rakastunut ihmismaailmaan -
ja nyt löysi vielä sielunkumppaninsa.
Kunhan isukki saa tietää.
Puskee raivoa pintaan.
Tuo pikkutyttö pakenee suoraan lonkeroihini.
Sitten käytän häntä syöttinä pikku pelissäni -
ja pääsen vihdoin riistämään Tritonilta vallan, -
joka olisi minulle aina kuulunut.
Hyvä on.
No niin.
Niin kauan kuin kuningas ei saa tietää, kaikki on hyvin.
Hänen ei tarvitse tietää, että tyttö käytti -
kallisarvoista seireeninlauluaan pelastaakseen ihmisen.
Pitää vain löytää Ariel ja palata kotiin.
Noh...
Jossain täällä hän oli.
Juu, tämä se varmaan on.
Pitää vain olla jämäkkä hänelle.
Saada ymmärtämään, että tämä on ohimenevä hullutus -
ja ajan myötä hän unohtaa koko hepun.
Ariel!
Sebastian, miten löysit minut?
Mitä ihmettä tämä on?
Mitä sinä teet tuolla...
tuolla jutulla?
Eikö ole kaunis?
Katso kaipausta hänen silmissään.
Mitä sä siitä tiedät?
Mitä hän tekee täällä?
Se on hylystä.
Löysin sen riutalta.
Siellä lienee muutakin.
Ei, ei! Ariel! Arie...
Lapsi, tule takaisin.
Ariel!
Sun täytyy unohtaa tämä ihmispakkomielle.
Ei ole sellaista.
Olen äyriäinen, mutta en sokea.
Näin sut sinä haaksirikkoyönä!
Mitä?
Sun isäsi tahtoo, että pysyt mahdollisimman kaukana niistä!
Mutta miksi?
Tiedät kyllä.
Meidän ei tarvitse pelätä heitä, tiedän sen nyt.
Sebastian, olisitpa ollut näkemässä.
Laiva kiisi tuulessa, ja taivas täyttyi tulesta.
Jaahas, jaahas. Kuuntele mua.
Ihmisten maailma on hullu.
Elämä pinnan alla on parempaa kuin mikään tuolla ylhäällä.
Vai ylhäällä aina siellä
On ruohokin vihreempää
Siis sinne sä tahdot mennä
Vaan totuutta etkö nää
Oi katsopas maailmaa täällä
Nyt pohjalla meren tään
Niin hurmaavaa kaikki täällä
Et kai tahdo enempää?
Aalloissa siis
Parempi täällä Myös sadesäällä
Muusta nyt viis
Ylhäällä tehdään töitäkin
Raadetaan vaikka öitäkin
Lillumme täällä Hyvällä päällä
Aalloissa siis
Kaloilla on täällä hauskaa
Ne vedessä peuhaa noin
Kas maalla ei niillä hauskaa
Sen ymmärtää hyvin voin
Kas kalat ne maljoissansa
Jo ihan on hädissään
Ne ihmiset ahdingossa
Syö jos ovat nälissään Oi-voi
Aalloissa siis
Kukaan ei paista Meitä ei maista
Saakaan nyt kii
Ne meidät paistaa tahtoo vaan
Koukutpa piiloon katoaa
Huolet ei paina Hauskaa on aina
Aalloissa siis -Aalloissa siis
Aalloissa siis, näin on -Aalloissa siis
Parempi täällä Myös sadesäällä, muusta nyt viis
Muusta nyt viis
Sampi ja kaunis rauskukin
Yhtykää bändiin kumpikin
Hauskaa on meillä Ja myöskin teillä
Aalloissa siis
Katsos tätä.
Ja yks soittaa noin
Ja tuo taasen näin Ja nuo kytki kielet
Taas väärinpäin
Kaikki ne soittaa
Taas tavallaan
Tuo pullukka jammaa vaan
Ja rausku se soittaa
Jousellakin ja laulaakin saa
No tuo tietenkin
Ja kalat on kaikki villinä niin
Ja puhaltaakin saa
Jee! Aalloissa siis -Aalloissa siis
Aalloissa siis -Aalloissa siis
Sardiinit alkaa Tanssia salsaa
Nautin jo niin -Nautin jo niin
Mitä ne sai? -No santaa vain
Bändini näin kaloista jo sain
Simpukat jammaa Ei muista mammaa
Aalloissa siis -Aalloissa siis
Etanat täällä Hyvällä päällä
Aalloissa siis -Aalloissa siis
Kaikki ne soittaa Uuttakin koittaa
Jokainen näkki Selvä kuin pläkki
Riemuitsee täällä Villillä päällä
Aalloissa siis
Hei, Ariel?
Jonkun pitäisi naulata tuon tytön pyrstö pohjaan.
Ei kai Erik vain yhä puhu siitä tytöstä, joka pelasti hänet?
Valitettavasti kyllä.
Entä haaksirikko? Tuliko uhreja?
Ei, Teidän Majesteettinne.
Onni, että henkiä ei mennyt.
Todellakin.
Hänen levoton luontonsa huolestuttaa minua.
Kaikki nämä vaaralliset merimatkat.
Ai, Erik, istu.
Näkyykö merkkejä tytöstä, Kristian?
Käy aamupalalle.
Etsimme, herra.
Mitään ei löytynyt.
Pääsit onneksesi rantaan, ennen kuin pyörryit.
Hän oli totta. Hän pelasti henkeni.
Istu, Erik.
Ei ole nälkä, äiti. -Olen huolissani sinusta.
Muutuit haaksirikon jälkeen.
Onko naapurisaaret tutkittu?
Ei kaikkia, mutta... -Minä teen sen.
Ei onnistu.
Et poistu linnasta, ennen kuin voit paremmin.
Se paranee, kun löydän hänet.
En anna käyttää tyttöä tekosyynä karata jälleen.
Riskeeraat henkesi laivalla seikkailunjanosta.
"Seikkailunjanosta"?
Tutustun muihin kulttuureihin, jottemme jää jälkeen.
Viime matkalla vaihdoimme ruoko- sokeriamme kymmeniin kiniinitynnyreihin.
Sillä hoidetaan malariaa.
Missä ne tynnyrit ovat nyt?
Meren pohjassa, syvällä.
Montako haaksirikkoa vesillämme on tapahtunut, pääministeri?
Kuusi, Majesteetti. -Kuulitko sinä, Erik?
Tietysti kuulin. -Havereita, hurrikaaneja...
Merijumalat ovat meitä vastaan.
Montako kertaa minun pitää...
He huuhtelevat maata jalkojemme alta.
Varastavat sen takaisin mereen.
Veisivät hengenkin, jos pystyisivät.
Naurettavaa.
Onko?
Muistuttaisin, että haaksirikko toi sinut meille.
Ja nyt olin menettää sinut haaksirikossa.
Emme voi uhmata kohtaloa.
Sen täytyy loppua.
Mi-mitä se tarkoittaa?
Se tarkoittaa, että...
Että velvollisuutesi ovat nyt täällä.
Siis, ei merimatkoja -
eikä olemattomien tyttöjen metsästystä.
Tahtonut en muuta kuin vapautta vain
Päästä tämän roolin kahleista
Tää ääni päässäin huutaa, kun kello raksuttaa
Muuta aattelekaan en kuin sua
Siinä oot
Eessäni
Laulus sinne vie taas
Ne veet on vieraat mulle
Tuntemattomat
Elin sumussa
Olin hukkua
Kunnes saavuit sä ja mut löysit
Nyt aavan rantaa kuljen
Ja eksynyt mä oon
Vedet nää on mulle vieraat, mut löydä
Sä taas
Päivin öin mä mietin, kuka oot ja mistä tuut
Mielessäin sun laulusi vain soi
Voitit vahvat virtaukset, kun ylös autoit mut
Hahmos piirtyi aamuaurinkoon
Unohtaa
Sua mä en voi unohtaa
Nää veet on vieraat mulle
Niin tuntemattomat
On sun ilmeesi, päivää kirkkaampi
Kun sä vihdoin pääset mun viereen
Nyt aavan rantaa kuljen
Mis kerran kohdattiin
Ja sun äänesi
Kuin majakka ohjaa
On vedet vieraat mulle
Ne meidät yhteen toi
Jos sut nähdä saan, meren aavalla
Mua ei kartat, kompassit ohjaa
Voi aika rannat muuttaa
Mut mua voi muuttaa ei
Vaikka hengen veis
Aion löytää sut uudelleen
Nää tuntemattomat vedet
Sä löydä
Mut taas
Ariel, voisitko auttaa?
Ariel!
Juu, totta kai.
Miten tämän voi selvittää?
Tajuavatko ihmiset ollenkaan, miten paljon pahaa nämä hylyt aiheuttavat?
Eivät he tahallaan laivoja upota.
He ovat huolimattomia, Ariel.
Vie tuhansia vuosia, että koralli kasvaa takaisin.
Lähes kaikki saniaiskorallit ovat tuhoutuneet.
Tuhoaisivat meidätkin, jos pystyisivät.
Ei. Eivät he kaikki ole sellaisia.
Ai? Mistä sinä tiedät?
Et ole edes nähnyt ihmistä.
Olit pikkulapsi, kun äiti kuoli.
Jonka jälkeen isä kielsi menemästä pinnalle.
Tarkoitan vain, emme ole samanlaisia. Miksi ihmisetkään olisivat?
Mitä ihmisistä?
T-tarkoitin... -Katso, mitä laivanhylky teki.
He saivat ansionsa mukaan.
He ovat kaikista lajeista vaarallisin.
Pilaavat vetemme, -
tuhoavat riutat, -
eivät kunnioita merten tasapainoa.
He eivät ole ainoita, jotka eivät kunnioita sitä.
Ariel, minne sinä...
Mikä häntä vaivaa?
Hän on vain siinä iässä, -
ettei tahdo enää olla isosiskojensa kanssa.
Juuri niin. Muistattehan minut?
Miten voisi unohtaa?
Kuka se onnenpekka voisi olla?
Se rapu, Majesteetti.
Tule sisään, Sebastian.
Hengitä, Sebastian.
Muista, syyllisyys voi näkyä päälle.
Ei saa ylireagoida, rauhallisesti vaan.
Niin?
Niin, Majesteetti?
Sebastian...
Oletko huomannut Arielin käytöksessä viime aikoina mitään outoa?
Outoa, herra?
Huokailua, unelmointia, -
katoamista tuntikausiksi.
Etkö ole huomannut?
No, minä...
Itse asiassa en ole, tuota...
Tarkoitan, etten...
Sebastian...
Tiedän, että olet pitänyt minulta jotain salassa.
Pitänyt salassa?
Koskien Arielia.
Arielia?
Onko pikkuiseni rakastunut?
Yritin pysäyttää hänet, herra.
Estää häntä menemästä pinnalle.
Käskin häntä pysymään erossa ihmisistä!
Ihmisistä? -Kun mä näin hänet patsaan kanssa...
Ihmisistä? Puhuinko ihmisistä?
Jätetään nämä tavarat ja palataan.
Eikä!
Siellä on vielä vaikka mitä hienoa.
Eiks meillä ole jo tarpeeksi?
Älä nyt, Pärsky. Tämä on vasta alkua.
No...
Rikoitko sääntöjä?
Menit käymään pinnalla.
Tapahtui haaksirikko.
Mies oli hukkumassa. Piti pelastaa hänet.
Olisit antanut hukkua vaan.
He ovat barbaareja.
Et tiedä sitä.
He surmasivat äitisi.
Tiedän.
Sen...
teki yksi ihminen.
Miksi syyttää muita?
Ei äitikään... -Ei!
Riittää. Nyt riittää.
Eikä Erik liity siihen mitenkään.
Erik?
Oletko menettänyt järkesi täysin?
Olisitpa kuullut häntä, isä.
Hän on empaattinen ja kiltti...
Hän on ihminen!
Sinä merenneito! -Niin.
Mutta se ei tee meistä vihollisia.
Lupaa, ettet etsi häntä enää ikinä.
En voi. -Lupaa minulle, Ariel!
En voi valehdella. En suostu.
Minä pistän sinut ymmärtämään.
Ei!
Pyydän!
Isä, lopeta.
Tämä päättyy nyt!
Kiltti, lopeta!
Se on omaksi parhaaksesi.
Isä, ei!
Pysy täällä ainiaan.
Ariel.
Minä...
Menkää pois.
Lapsi raukka.
Suloinen lapsi raukka.
Hän osaa sitten olla vihainen.
Luulee tietävänsä kaiken.
Kuka sinä olet?
Et taidakaan muistaa minua.
Olen sinun Ursula-tätisi.
Se-se Merinoitako?
Mikä?
Mitä isäsi on kertonut minusta?
Että tykkäät aiheuttaa riitaa ihmisten ja merenkansan välillä.
Niinkö hän sanoi?
En ole puoliksikaan sellainen hirviö.
Ja haluan vain auttaa.
En tarvitse apuasi.
Ihan miten vain, kultaseni.
Hei! -Niin?
Millaista apua?
Ariel?
Minne hän menee noiden kierojen otuksien kanssa?
Seurataan.
Sisään.
Sisään, kultaseni.
Ei tarvitse kurkkia ovensuussa.
Se on huono tapa.
Suo anteeksi ärhäkkä puutarhani.
En haluaisi itse asua näin, usko pois.
Isäsi on ollut epäreilu meille molemmille.
Haluaa hallita kaikkea, mitä sanomme ja teemme.
Tavallaan meillä on paljon yhteistä.
Et ole yhtään sellainen kuin isä on kertonut.
Ai niinkö?
Me ei ikinä tultu toimeen.
Sisarusparven riitoja.
Hän sai aina mitä halusi. Ja mitä sain minä? En mitään.
Tyhjää, nada, nolla.
Kuulostaako tutulta?
Tiedän, mitä saat kokea, usko, -
ja tiedän, miksi tulit nyt.
En tiedä itsekään.
Älä viitsi.
Olen seurannut sinua jo pitkään, kulti.
Oikeasti haluat vain olla tuolla ihmisten maailmassa.
Se on aina saanut mielenkiintosi.
Ja nyt se on saanut myös sydämesi.
Mitä tarkoitat?
Olet niin nuori.
Etkö näe?
Olette luodut toisillenne.
Enkä kestä nähdä sinun kärsivän noin.
Mut ei hätää, voin auttaa sinua.
Miten?
Ratkaisu on helppo.
Et voi asua ylhäällä maalla, jos et...
muutu itsekin ihmiseksi.
Ihmiseksi?
Pystytkö sinä siihen?
Mutta lapsi kulta.
Juuri sitä minä teen.
Juuri sille minä elän.
Voinhan myöntää että ennen olin häijy
Turhaan noidaksi he eivät kutsuneet
Mutta enää sellainen
Paha velho ole en
Mä kaduin siis ja vaihdoin asenteen
Juu? Niin
Ehkä himpun verran tunnen taikatemput
Olen homman sen mä aina hallinnut
Tässä kohtaa naura et
Jos jotain tarvitset
Sielut surkeat nyt multa avun saa
Tosiaan
Voi ne kärsivät noin
Piinaa, tuskaa
Tämä laihtua niin tahtoi
Tämä tahtoi neitosen
Ja autoinko siis?
Tietenkin
Oi voi ne kärsivät noin
Tuskaa, oi voi
Noitapadan ympärillä huusi:
"Auta, Ursula kiltti"
Mitä tein mä?
Autoin, juu
Sitten sattui joskus niin
Maksu jäikin unhoksiin
Mun täytyi panna heidät hiukan kärsimään
Omatunto kolkuttaa
Oi, mutta auttaa tahdon vaan
Oi, surkeita sieluja, oi
Se Merinoita! -Hys.
Tässä ovat ehdot.
Teen taikajuoman, joka muuttaa sinut ihmiseksi kolmeksi päiväksi.
Ymmärsitkö?
Kolme päivää.
Ennen kolmannen päivän auringonlaskua sinun on saatava prinssiltä suudelma.
Eikä mikä tahansa kelpaa.
Todellisen rakkauden suudelma.
Jos onnistut, sinusta tulee ihminen pysyvästi.
Mutta jos et...
muutut takaisin merenneidoksi -
ja kuulut minulle.
Ei, Ariel! -Hys!
Ymmärräthän toki, -
että sinun tulee luopua merenneidon lahjoistasi.
Ei ole enää tätä pyrstöä, roikkumassa perässä, raahattavana.
Et voi hengittää veden alla. Ketä kiinnostaa?
Eikä ole enää tuota seireenin lauluasi, -
koska eihän se olisi reilua, eihän?
Älä huoli.
Säilytän sen kaikessa hiljaisuudessa lähelläni.
Tehdäänkö sopimus?
En tiedä.
Jaa...
Minä kun tarjosin luksuspaketin.
Noh...
Elämä on kovia valintoja, eikö?
Ei.
Tämä on väärin. En voi suostua.
Hyvä on, unohda maailma.
Palaa kotiin isin luo, -
ja "Pysy siellä ainiaan"!
No niin, siis, surkee sielu jos oot
Siitä vaan
Päätäs jo
Olen kiireinen mä nainen
Koko päivää tuhlaa en
Tahdon sulta äänes vain
Ja surkee sielu sä oot
Näin on, oi joi
Jos sä tahdot saada miehen
Siitä tarttee maksaakin
Niele tyhjää yhden kerran
Uskallusta siten saat
Kiero, Liero, äänen hältä saan
Tää juoni onnistuu
Siis on hän mun
Hallussain
Beluga! Sevruga! Oi puhalla tuuli nyt niin
Larentsus Klausiittis ja äänesi mulle
Nyt anna jos siis
Nyt laula!
Jatka laulua!
Hyvä!
Voi noita typeriä pikku koipia!
Voi, Ariel.
No, kauho, tyttö.
Se on nyt ui tai uppoa.
Ei hätää, pojat.
Hänellä ei ole mitään mahdollisuutta ilman tätä.
Merenneito ilman ääntä?
Varmuuden vuoksi -
panin taikaan vielä pienen lisämausteen.
Vaikka hän miten vaivaisi päätään, -
hän ei muista, että tarvitaan se pusu.
Nyt on vain ajan kysymys.
Että hän on minun.
Ei niin helppoa ilman pyrstöä, eihän?
Jatka vain.
Susta pitää saada merikelpoinen.
Melkein perillä.
Menehän siitä!
Hyvänen aika.
Oletko kunnossa?
Tyttö rukka.
Oot kai shokissa.
Etsin sulle jotain vaatetta.
Taas haaksirikko.
Santa Maria.
Hei, mitä kuuluu, typy?
Et saanut tulla pinnalle, mut nyt sä meet jo veneellä?
Se-se-se katala Merinoita, se varasti Arielin äänen.
Moi, Pärsky.
Mitä sä höpiset?
No, Sebastian kerto Tritonille, et Ariel pelasti ihmisen.
Ja Triton raivostui. -No niin, no niin, no niin.
Ja sitten... Oota! -Selitykset myöhemmin.
Sut pitää saada pois täältä. -Oota!
En kertonut Merinoidasta! -Hei, hei.
Äläkä kerrokaan kenellekään Merinoidasta!
Jotain sussa on kyllä uutta.
Älä sano.
Ne on sun hiukset, eikö?
Sä käytit tingeltangelia. Et?
Nyt ei, ei pysty ihan sanoon, -
mut jos mä seison tässä tarpeeks pitkään...
Hänellä on jalat, hölmö!
Kuule, mä... Me on puhuttu tästä.
Mä en tykkää, et sä sanot mua hölmöks.
Sano jotain positiivista.
"Hei Loiske, hienot höyhenet." -Hus!
Ole hyvä.
Se saa luvan välttää.
Mä-mä vien sut linnaan.
Ne kyllä tietää, mitä tehdä sulle.
No niin, menehän sinne.
Hyvä saalis tänään.
Hyvältä näyttää.
Näyttää aina hyvältä.
Ootko jo valmis?
Hyvin tuli saalista.
Riittää pariksi viikoksi.
Hei!
Aurinko, taivas ja meri Ja ranta ja hiekka hohtaa
Tässä oon vapaana kuivalla maalla Se minne
johtaa Nousen näin ensi kerran
Hyppään sen verran
Yritän seistä mut puoleensa vetää tää maa
Eteenpäin, Emile.
Eteenpäin!
Lashana tänne, äkkiä!
Selvä!
Mitäs tämä nyt on?
Mitä ihmettä?
Tyttö takertui verkkoon.
Onko kaikki hyvin? -Jää eloon.
Mut on kokenut kovia.
Ei puhu mitään.
Mitähän hänelle on oikein tapahtunut?
Takassa on tuli lämmin ja hehku sen
Loisteen antaa
Katselen vain, mut au!
Puree kosketus sen
Ja polttaa, tiedän näin polttaa
Tuota jos koettaa
Kaikki on selkeetä, kirkasta, kuumaa
Mut vierailla vesillä kaikki uus huumaa
Yritän seistä mut puoleensa vetää tää maa
Oi, hyvä tavaton.
Jestas! Noin, mä vien sinut yläkertaan.
Pesulle ja pukemaan päälle.
No niin, ylös portaat.
Yksi askelma kerrallaan.
Eikö hän puhu mitään?
Onko ihme, Rosa?
Kaiken kokemansa jälkeen -
voisi olla paljon pahemminkin.
Onpa etäinen katse.
Hankaa vähän saippuaa, niin tulee kuntoon.
Saalistako
oon vain heille?
Muuten arvoton
Tuo se sininen mekko sun huoneesta.
Sait yksin olla vetten alla
Aika, Ariel, seistä on!
Sillä lailla. Eikö tuoksukin ihanalta?
Oi ei, tyttöparka.
Lienet nälissäsi.
Rosa, tuo hänelle ruokaa.
Ja äkkiä ennen kuin se syö pesuharjan.
Juu, madam. -Just.
Nyt kuurataan merilevän lemu susta, tyttö.
Juu.
Puristaa kenkä ja korsettikin
Ja nää saumat pettää
Muut näitä käyttää ja hyvältä näyttää
Siis aion kestää
Vaikea uskoa.
Kaksi haaksirikkoa viikossa.
Prinssi Erik etsii yhä sitä tyttöä, joka pelasti hänet.
Ei kuulemma lepää, ennen kun löytää.
Pysyhän siinä. Mä haen prinssin.
Odotan ensi kerran
Näin ensi kerran
Nyt ensi kerran
Astuu hän huoneeseen
Ylös näin
Rannaltaan
Hymyn antaa
Hymyn saan
Tietäen
Sanon vaan
Pahoittelen kovin kohtaloasi.
Mikä on nimesi?
Hän ei puhu, herra.
Hän...
No, mukavaa siis, että tulit tänne.
Onko sinulla yöpaikkaa?
Sukua?
Sitten voit jäädä meille.
Niin pitkään kuin tahdot.
Katso, että hän saa, mitä tarvitsee.
Teidän Korkeutenne.
Jätämme sut nyt lepäämään.
Hinta on maksettu, perua ei voi
On äänes pois
Uhraukses hukkaanko valunut on, kääntyi pois hän noin
Näin
Ensi kerran
Oon
Ensi kerran
Peloissain, hukassa Puoleensa
Vetää mua
Maa
Tämän täytyy olla, epäilemättä, -
koko elämäni kaikkein nöyryyttävin päivä!
Ne meinas tehdä musta viillokkia, -
ja sitten piti vielä kiivetä tänne ylös asti.
Eikö sulle voinut antaa huonetta alakerrasta?
Toivon, että arvostat tätä, mitä teen vuoksesi, nuori neiti.
Ei.
Älä uskalla kääntää selkääsi mulle.
Mitä oikein ajattelit? Annoit pois merenneidon lahjas?
No, jos saadaan se noita antamaan ne takas, -
sitten sä voit palata kotiin ja olla...
tuota, ja voit olla...
olla vain onneton koko lopun elämäs.
Oo, miten musta on tullut tällainen pehmorapu?
Hyvä on. Hyvä on.
Mä yritän auttaa sua.
Mut pitää toimia rohkeesti, nopeesti.
Äläkä unohda pusua.
Ei, ei mulle, prinssille!
Pussaat prinssiä.
Etkö sä muista?
Sulla on vaan kolme päivää aikaa...
Haloo?
Voi ei!
Se noita on taikonut sut.
Sä et muista sitä, ethän?
Mitä me nyt tehdään?
No, ei oo aikaa hukattavaksi.
Meidän pitää löytää keino saattaa teidät kaks yhteen.
Olet toivoton, lapsi.
Tiedätkö sen?
Täysin toivoton.
Seisova pöytä.
Mitä? Ei pähkinöitä?
Mitä sä täällä teet?
Ai, siinä sä oot.
Mä oon ettiny sua.
Pärsky kerto koko tarinan.
Joks Ariel anto prinssille pataan?
Ei-ei pataan.
Pusun, senkin pöllöpää.
Tilanne on vakava.
Se noita on lumonnut hänet.
Jos mä muistutan häntä pususta, -
se ei muista sitä hetken vertaa.
Eli meidän pitää hoitaa se.
Pussata prinssiä?
Äh, unohda.
Missä Ariel on nyt?
Miten niin? Hänhän on tuo...
Mitä sä täällä teet, lapsi?
Sä et voi lähteä seikkailemaan ihan minne huvittaa.
Piiloon!
Kuka siellä?
Ai, se olet sinä.
Kukaan ei käy täällä.
Pieni merenneitoni.
Ei hätää, ei hätää.
Katsele vain.
Löysin sen Cartagenan rannikolta.
Eikö ole kaunis?
Aivan niin, sinä...
No, eipä sillä väliä.
Monet täällä puhuvat liikaa ilman mitään sanottavaa.
Kuule...
En ole ikinä uskonut taruihin merenneidoista, -
jotka houkuttelevat merimiehiä vaaraan.
Tässä, ota se.
Ihan tosi. Tahdon antaa sen.
Tila käy vähiin muutenkin.
Lähes kaikki nämä ovat minun matkoiltani.
Näyttää varmaan typerältä, kerätä kaikkea tällaista, -
mutta katso tätä ikivanhaa merikiveä.
Voitko uskoa, mitä kaikkea hienoa on merissä?
Hei, ei!
Mistä tiesit, että se oli...
tuollainen koko ajan?
Aika uskomatonta.
Ai se? -Hei, tyttö.
Sen minä löysin tämän saaren rannalta.
Tähän aikaan vuodesta niitä on kasa...
En tiennyt, että siitä lähtee ääni.
Ai, minäkö?
Niinkö?
Hyvä on, ja...
Miten minä...
Joo, juuri noin.
Juuri noin, tyttö.
Anna mennä, anna mennä.
Nyt on paikka.
Pussaa nyt, ääh...
Vai niin...
No, tuota...
Vaatii hiomista.
Rakastan heikäläisiä.
Heidän kulttuuriaan, tapojaan.
Koko tämä alue on Brasilian valtakunta.
Sitten on Venezuela...
Kolumbia...
Ja tämä alue täällä, se on Moskiittorannikko.
Nuo ovat tuntemattomia vesiä.
Eikö olisi mahtavaa löytää paikka, jossa kukaan ei ole käynyt?
No, tämä...
Tämä taas oli yksi suosikkimatkoistani.
Ostin tuon perulaisen maton sieltä.
Sekä kuudet puut, joilla niitä tehtiin.
Vielä yksi. Hyvä on.
Tämä on meidän saaremme.
Olemme nyt juuri tuossa linnassa.
Tuo tuossa on isoin kylämme.
Tuo satama oli aikanaan alueen vilkkain.
Ja toivottavasti on vielä joskus.
Ja tuolla on kaunis laguuni, jossa on pieni vesiputous.
Ja kaikki tuo on sademetsää.
Voin viedä sinut sinne, jos haluat.
Hyvä on.
Mennään huomenna.
Mutta, herra...
Kristian, hyvä.
Tarvitsemme hevosen ja rattaat valmiiksi aamulla.
Voimmeko vaihtaa sanasen?
Tietysti.
Eikö olekin melkoinen mies?
Ja se kuutamo.
Meidänhän piti lähettää huomenna kaikki vaunut etsimään tyttöä.
Tyttöä! En ajatellutkaan.
Tietysti, juu, pitää lähettää.
Ehdottomasti. -Ja minun täytyy muistuttaa, Erik, -
äitisi eilisestä käskystä, että et saa lähteä linnasta, -
ennen kuin voit paremmin. -Kristian, voin hyvin.
Paremmin kuin koskaan.
Niin.
Huomaan sen kyllä.
Kenties sieltä yhdet rattaat liikenevät.
Taisit saada siitä ystävän.
Tule, Max.
Nähdään myöhemmin.
Oi ei. Ette lähde ilman mua.
Enää kaks päivää jäljellä.
Tällä ravulla on tehtävä.
Ravia, King.
Alan olla liian vanha tähän.
Ei, ei, ei, ei! Maahan, peto!
Taito tallella.
Kukas tuossa oikein lähti prinssi Erikin kyydissä?
Se merestä kalastettu tyttökö?
Kyllä vain, Lashana.
Eikö prinssin käsketty pysyä linnassa?
Kyllä vain, Lashana.
Etkö joudu vaikeuksiin, kun annoit hänelle vaunut?
Mitkä vaunut, Lashana?
Kokeiletko?
Tässä.
Varo! Varo!
Pois, pois alta!
Anteeksi tuo!
Läheltä piti.
Kaverit, pois alta!
Käännä! -Äkkiä!
Hei, hei, hei!
Varokaa!
Se oli...
kivaa.
Minäpäs...
Minä voin auttaa.
No niin, mennääs nyt.
Kas niin, tännepäin.
Menkäähän. Tännepäin. Sinne niin.
Menkää.
Hyvä. Juuri noin.
Kiitos paljon.
Saarimarjoja?
Eiks ole nätti?
Kookospähkinöitä!
Tuore kookos?
Ei vai? Etkö halua?
Ja täältä hyvää kookosvettä.
Kiitos, neiti.
Hei neiti, haluaisitko maistaa?
Tarvitset varmaan tätä.
Saisinko suolaa?
Päivää, herra.
Mangoja, täältä mangoja.
Hattu neidille?
Ai, siinähän sinä.
Uu, ei. Liian iso.
Koetas tätä.
Tropiikin kukkia?
Hei! Kaikki mukaan! Kaikki mukaan!
Hei, hei, hei! -Hei!
Hei, onks jo pussailtu?
Ei. Romantiikassa nää kaks on hitaita kuin etanat.
Hei, etsi Pärsky.
Meidän pitää panna vauhtia tähän ja pian.
Okei, pomotus.
Hei!
Anna mennä, anna mennä, anna mennä vaan!
Mukana, mukana, mukana!
Tänne näin!
Rakastan tätä iltahetkeä.
Joskus voi nähdä kirkupöllön silmät ylhäällä puussa...
Hei! Hei!
Hei, tuo se takaisin!
Tule.
Varo.
Se taisi mennä tännepäin.
Kaikki hyvin?
Hei!
Anna hattuni takaisin!
Kappas vain.
En halunnut hukata tätä.
Siirrä isoja sulkiasi.
En näe mitään.
Sehän meni ihan putkeen, eiks vaan?
Mutta mitään ei tapahdu.
Meiltä loppuu aika eikä huulen huulta töröllä.
Tää vaatii vähän -
serenadia ja romanttista tunnelmointia.
Juu, ei.
Loiske? Pitää olla... -Mi-mi-mi-mii...
Wamp tshika wamp wamp
Tshika wamp wamp, tshika wamp
Wamp wamp
No niin. Jukra. -Wamp
Oota, toi oli falski. -Ei.
Wamp, wamp Oota, oota.
Wamp
Lopetitko?
Wamp
No niin, no niin. Kuunnelkaa.
Ariel ei saa tietää, et me autetaan.
Jos se näkee tai kuulee meidät, se lyö jarrut kii.
Meidän pitää olla ovelampia.
Meidän pitää käsitellä prinssiä -
käyttäen vihjailun voimaa. -Hyvä.
Miten me tehdään se?
Pitää mukautua luonnon ääniin, jottei Ariel hoksaa meitä.
Rummut.
Jouset.
Tuuli.
Sanat.
Siinä hän on
Istuu aivan eessä sun
Sanoja ei löydykään
Mutta onhan hän kaunis
Kuinka ollakaan
Haluat häntä
Kuollaksesi suudella
Suutele vaan
Katso häntä silmihin
Ehkä hän myös tahtookin
Ryhdy poika jo toimeen
Tahdotko kokeilla?
No nyt uskokaa
Ei nyt sanaakaan
Heti nyt vaan suudelkaa
Sha la la la la la, oi jaa poika
Kappas poika rohkene ei
Suudella
Sha la la la la la
Surkeus vain
Voi onhan harmi niin
Ei meitä onnista
Hei, hei, hiljaa. Loiske, lopeta mäiske.
Onpa kirkas yö.
Tuolla näkyy Orion.
Merenkulkijat käyttävät tähtiä navigointiin.
Tuo on Orion, metsästäjä.
Tuo on Aries, oinas.
Tuo on Kassiopeia.
Hassu juttu.
En vieläkään tiedä nimeäsi.
Annas, kun arvaan. Onko se...
Diana?
Ei.
Vai...
Katariina?
Ei, ei ainakaan Katariina.
Miten...
Taivas...
Aries?
Aries.
Arie...
Ari-el?
Ariel.
Onpa kaunis nimi.
Kirjoitettu tähtiin.
On sen hetki
Laguunissa tunnelmaa
Mutta pidä kiirettä -Oi voi, pidä kiirettä
Oi aika se rientää
Hän voi haastella
Vasta sitten kun sinulta hän
Suukon saa
Suudelkaa
Sha la la la la
Pelko pois
Tunnelma kaikki ois
Oi kiltit, suudelkaa -Suudelkaa
Wau, wau
Sha la la la la la
Oo rohkee vaan
Nyt ryhdy toimimaan, jo kohta
Suudelkaa
Sha la la la la la
Kuule vaan
Nyt sulle lauletaan
Se sanoo
Suudelkaa
Sha la la la la la
Soitetaan
Sä kuule sanomaa
Jo vihdoin
Suudelkaa
Jo vihdoin
Suudelkaa
Nyt vaikka
Suudelkaa
Nyt heti
Suudelkaa
Jo vain nyt
Suudelkaa
Mitä se nyt oli?
Se oli lähellä.
Liiankin.
En tajua.
Sillä pikku barrakudalla ei pitänyt olla mitään jakoa -
vietellä häntä ilman ääntään.
Miten tuo on edes mahdollista?
Mepä ei anneta sen toistua.
Ursulan on aika ottaa ohjat omiin lonkeroihinsa.
Missä se on?
No niin, no niin. Sen pitäisi olla jossain täällä.
Ei! Ei!
Miksei tavaroita panna paikoilleen?
Ei! Missä se on?
Ei, ei, ei!
Ei!
Ai, siinä se on.
Löytyi.
Prinssi ei tiedä, mikä häneen iski.
Enää yksi auringonlasku.
Ja sitten Triton kärsii.
Laitan hänet kiemurtamaan kuin mato koukussa.
Missä hän on?
Emme tiedä, isä. -Hän on kadonnut.
Miten niin kadonnut?
Olemme etsineet kaikkialta.
Ei jälkeäkään hänestä. Hän ei ole näillä vesillä.
Jatkakaa etsimistä.
Vaikka kaikki Seitsemän merta, jos on pakko.
Ariel ei uskaltautuisi pinnalle. -Ei tulisi mieleenkään.
Tässä ei ole järkeä. Miksi hän lähti?
Ei aavistustakaan.
Unohtakaa se. Etsikää vain!
Mitä minä tein?
Kaikki nukkuvat.
Pitää olla ihan hiljaa.
Huoneessaan koko päivän? -Odota.
Nyt, tuonne. Pian, pian. Mene sinne. -En ole nähnyt häntä.
Varovasti. -Hän on varmaan vain lepäillyt.
Onko hän vältellyt minua?
Ei, Majesteetti.
Ei? -Ei.
Ei? -No ei.
Vaikutatpa varmalta.
Vältellyt? Ei ole Erikin tapaista, eihän?
Missä hän sitten on?
Ei kai vain etsimässä sitä mielikuvitustyttöä?
Ei, Majesteetti.
Sen voin sanoa täysin varmasti.
No jotain positiivista sentään.
Vettä.
Tutkin asian.
Teidän on nyt mentävä lepäämään itsekin.
Niin, niinpä kai sitten.
Kiitos, Kristian. Hyvää yötä.
Rouva.
Anteeksi tuo.
En olisi saanut poistua linnasta tänään.
Mutta hyvä, että poistuin.
Sääntöjä riittää...
Totta puhuen en ole syntynyt hoviin.
Joten se tuntuu hieman niin kuin...
Tervetuloa takaisin, herra. -Kristian!
Teillä lienee ollut mukava retki.
Juu. Niin oli, eikö vain?
Juu. Tosi mukava.
On ollut pitkä päivä, neiti.
Menkäähän nyt hieman lepäämään.
Ja kenties myös kuivattelemaan.
Lähdimme soutuveneellä laguunille -
ja taisimme päätyä laguuniin.
Joka tapauksessa, hyvää yötä.
Hyvää yötä...
Ariel.
Niistä etsinnöistä...
Pelkäänpä, ettei...
sitä mysteerityttöä löytynyt.
Ai ei vai?
Niinpä kysyisin:
jatkammeko etsintöjä?
Kristian...
Olen nyt...
Olen nyt hieman...
No, jos saan antaa vanhan miehen neuvon, herra.
Älä takerru siihen, mitä ehkä piti olla.
Vain siihen, mitä on.
Hyvää yötä, herra.
Hei! Herää! Herää! Herää!
Häh?
Nyt kuules tää kun huhutaan!
Ootsä pöllö?
Ei, vaan juorut ja huhut
Ja kuulopuheet leviää, näin huhutaan
Katos kun lensin yli merten, maan Ja näin korvailin
Sit tänne lensin kertoo sulle mitä mä just kuulin
Muistat rämeen sen?
Mun suolaulun suolaisen, kun mä olin niinku
Wamp tshika wamp wamp, tshika wamp wamp
Mä muistan.
No siitä asti
Mikäsenyoli, mies ja tukka ja paita
Prinssi. -Joo, prinssi
On heittäny vinkkii, se tahtoo
Mikä se on ku ne pukeutuu ku pingviinit?
Heittää riisii puluille?
Ja ne melkein räjähtää
Mut se on pelkkää legendaa
Mä tunnen monta pulua pulleaa
Loiske, hei... -Hei, nyt vaan kuule, Sebastian
Mitä huhutaan
Vauhtia.
Sä oot niinku "Hä?" Et mitä ne huhuaa
Okei, siis, kultaset kuulolle
Aina pyykkärimuijasta vaan
Metsämieheenkin hurjimpaan
Näin kihisee, kohisee palatsi
Prinssi Eerikin kosintaa
Häh? -Ei tunneta heitukkaa
Jonka meinaa rengastaa
Uuu? -Huu? Ite oot pöllö, juu
No se on se typykkä kun jalat sai -Ei!
Ou jee, usko pois mies, kukapa ties
Tää meidän Ariel on pian vaimokematskuu
On mekkoo ja riisii ja mikä se olikaan?
Se kun huulet ne mutristaa
Mulla ei oo huulii, vaan nokka
Eikä mulla varmaan ees riittäis pokka
Mä en usko sua.
Hei, sä oot tosi hiljanen.
Ai niin. Siis mihin me jäätiin?
Nyt liikkuu! Liikkuu! Liikkuu!
Siis kelaa mitä huhuja
Pukeudu, lapsi.
Nyt täältä pukkaa huhua
Meillä on paljon työtä ennen auringonlaskua.
Näin hu-hu-huhutaan, huhutaan, hei!
Oi, anna sen tapahtua tänään.
Liikkuu! Liikkuu! Liikkuu! -Liikkuu
On kuultu, nää juorut, nää huhut
Ja kuulopuheet leviää, niin sanoin mä
Lähtee, lähtee, lähtee
Ei auringon saa antaa laskee
Häh? Hänet pitää tähän juttuun valmistaa
Just. -Herätä jo pikkutypy koska
Ei saa tuhlaa tätä juhlaa Ennen iltaa ei saa luovuttaa
Näin huhutaan
Loiske, hajurako.
Hyvä tavaton, suurenmoinen uutinen.
Eikö olekin, Kristian? -Kyllä vain.
Näyttää siltä, että olin väärässä.
Tämä salaperäinen neitosi on todella olemassa.
Niin. Melkoinen yllätys, Erik.
Mitä?
Niinpä.
Tämä kävi vähän nopeasti, -
mutta olen hänelle henkeni velkaa.
Tätä pitää juhlia.
Tänä iltana.
Sinä saat esitellä neitosesi hoville.
Kai se onnistuu, Kristian?
Toki. Jos sitä todella haluat, Erik.
Mitä... haluan?
Sitä me molemmat haluamme.
Ihanaa.
Sitten tässä onkin vähän järjesteltävää.
Aivan.
Aloittakaamme valmistelut. Kristian...
Ooh, Ariel, tyttö.
Missä sä olet?
Näkyyks häntä? -Ei näy.
Lensin kylän yli kolme kertaa.
No, tarkista linna uudestaan.
Aurinko laskee pian. Meidän pitää löytää hänet.
Käskystä.
Mikä sitä prinssiä vaivaa?
Tässä on nyt jotain mätää.
Haiskahtaa vähän... -Sebastian!
Täällä. -Ai mitä?
Tullaan, tullaan. Odotas.
Niin, mitä?
Taidan tietää, missä Ariel on.
No, mitä me sit odotellaan?
Liikkuu! Liikkuu! Liikkuu!
Ariel?
Hyvästi, tyttö.
Voi ei!
Mä uhmasin
Ja hävisin
Palasin alkuun
Näin taaksepäin
Rannalle jäin
Missä sut näin
Vaan päällä maan
Se tajutaan
Kun tunteiltaan käy haaksirikkoon
Mistä mä vuoksesi luovuinkaan?
Minne mä meen kun mä yksin näin jäin?
Hei, mitäs sä meinaat, lapsi?
Ei saa luovuttaa niin helposti.
Tässä on nyt väärinymmärryksen siimat sotkussa.
Mä oon katsellut teitä.
Teidät on kuin luotu yhteen.
Siinä sä oot.
Mä lensin, ja, ja...
Ja totta kai mä lensin, ja mä kuulin...
Mut sit mä näin. Se et ollu sä.
Vaan nauta, siis noita!
Katteli peiliin...
Ja se laulo sillä...
Sillä sun äänelläs!
Mitä sä oikein höpiset?
Et sä tajuu, mitä mä selitän? -En!
Prinssiä on puijattu.
Se on menossa naimisiin valepukuisen noidan kanssa.
Oletko varma tuosta?
Totta kai oon varma!
Ooks mä ikinä ollu väärässä?
Tarkotan, silloin kun se on tärkeetä?
No, mitä me tehdään?
Meidän täytyy tehdä jotain, -
ennen kuin prinssi Erik päätyy sen limalonkeroihin.
Joo, hyvä tyttö!
Pärsky, kerro Merikuninkaalle, mitä on tapahtunut.
Hänen täytyy tietää tästä.
Selvä.
Entäs-entäs mitä mä teen?
Annat mulle kyydin linnaan.
Meidän täytyy yrittää viivyttää kihlausta.
Aika erikoinen juttu.
Sankarius on liioittelua, mutta -
kai minä sitten pelastin Erikin.
Niin kuka tahansa olisi tehnyt. -Tietysti.
Kristian. -Herra.
Missä Ariel on?
Palvelusväen mukaan hän lähti linnasta tänä aamuna.
Lähti?
Onko tuo nyt ihme, Erik?
En ymmärrä. Tämä ei ole tapaistasi.
En taida oikein ymmärtää sitä itsekään.
Halusin vain...
Luulin, että... -Erik.
Kiitos.
En tiedä, mitä minä halusin.
Melkein perillä!
Eli, kun mä annan merkin, sä pudotat mut.
Onko selvä? -Selvä.
Ei, senkin hölmö...
Mä oon sit omillani.
Kultaseni...
Tämä kuului äidilleni.
Tahdon antaa sen sinulle.
Onnellisuutesi on minulle kaikkein tärkeintä.
Kovin herttaista.
Soisitteko anteeksi?
Onnea, kulta.
Voi, Erik.
Se on kaunis.
Mitä...? -Sormus.
Sormus. Kadotin...
Näkikö kukaan sormusta?
Näitkö sormuksen?
Näkyykö sitä?
Irti minusta, senkin pahanilmanlintu!
Apua! Kimppuuni hyökätään!
Ariel!
Ariel, olen etsinyt sinua.
Kuka tuo on?
Mitä sinä teet?
Kristian, päästä minut! -Herra!
Ottakaa hänet pois!
Hän on hullu!
Mitä tapahtuu?
Ariel, lopeta!
Irti!
Ariel.
Niin.
Se olit sinä koko ajan.
Olisi pitänyt tietää.
En tiedä, mikä minuun meni.
Hän noitui sinut.
Pois hänen luotaan!
Erik, tahdon kertoa sinulle...
Ooo, pussaa nyt!
Tahdon kertoa sinulle kaiken. -Millään ei ole nyt väliä.
Ei!
Voi hyvä luoja. Hän on meripeto.
Liian myöhäistä!
Pysy poissa!
Suus kiinni!
Erik!
Erik, ei!
Tämä on merijumalten työtä. Varoitin sinua.
Heidän maailmansa on paha.
Erik, odota! Erik!
Mitä sinä teet? Päästä minut!
Turha toivo. Meillä on sopimus. Muistatko?
Kolme päivää, ei pusua.
Alkaako muistua mieleen?
Sitähän minäkin.
No, nyt saat kestää seuraukset, tytsy.
Ursula!
Päästä irti hänestä.
Unohda, isoveli.
Hän kuuluu nyt minulle.
Näetkös?
Meillä on sopimus.
Sitova.
Mahdoton purkaa, jopa sinun.
Anna anteeksi, isä. Tämä on minun syyni.
Mitä tahdot tyttärestäni?
En mitään.
Sinut minä haluan.
Tahdon nähdä, kun kärsit, niin kuin olen kärsinyt nämä vuodet.
Ja suuren Merenkuninkaan tytär -
on hyvin arvokas hyödyke.
Voi surkeaa sielua.
Hei! Napatkaa, pojat!
Ei kannata.
Shokeeraavaa, eikö olekin?
Toisaalta olen aina ollut tyttö, joka osaa neuvotella.
Olen valmis vaihtokauppaan.
Minkä arvoinen kallis Arielisi on?
Se on minun nyt.
Ei!
Isä!
Sinä hirviö!
Älä pelleile kanssani, kakara!
Olet voimaton minua va...
Saat maksaa tuon.
Napatkaa se!
Hyvästele ihmiskomistuksesi.
Ei!
Lapsoseni!
Erik!
Ui pois. Hän surmaa sinut!
En jätä sinua!
Kyllä!
Ojenna kätesi!
Nyt!
Varo!
Nyt minä hallitsen meriä -
ja niiden kuohut alistuvat tahtooni!
Ei!
Hyvästi todellinen rakkaus.
Hyvästi, unelmapoju.
Annoit henkesi puolestani.
Ja sinä taistelit saadaksesi sen takaisin.
En taistellut yksin, isä.
Erik auttoi minua.
Tärkeintä on, että olet turvassa, kotona.
Minne kuulutkin.
Herra, kiltti!
Tarvitaan vene.
Kristian, hänet pitää löytää!
Ja mitä sitten?
Ja mitä sitten, Erik?
Kulta.
Olit oikeassa.
Etsin mielikuvitustyttöä. -Ei.
En, olin väärässä.
Hän oli hyvin todellinen.
Samoin tunteesi häntä kohtaan. Näen sen nyt.
Siitä huolimatta -
maailmojamme ei ole tarkoitettu yhteen.
Sebastian!
Ei voi olla totta.
Niin, Teidän Majesteettinne.
Olen aina pyrkinyt toimimaan kansani parhaaksi.
Kyllä, Majesteetti.
Ja parhaaksi tyttärilleni.
Todella, Majesteetti.
Ja olen tehnyt kaiken voitavani tehdäkseni hänet onnelliseksi.
Tuota, ette aivan.
Hän tahtoo erilaisen elämän kuin olin suunnitellut hänelle.
Sitä hän yritti sanoa, Teidän Majesteettinne.
En sitten pysty enää suojelemaan häntä.
No, kuten olen aina sanonut, -
lasten tulee saada itse päättää elämästään.
Oletko aina sanonut noin?
Siihen suuntaan, joo.
Sitten ei olekaan kuin yksi murhe.
Ja mikä se on, Majesteetti?
Kuinka paljon jään kaipaamaan pikkuistani.
Hyvä poika. Menehän.
Taasko?
Max?
Mitäs tämä nyt on, Kris?
Kuningatar halusi järjestää teille kunnon läksiäiset, herra.
Kiitos, Majesteetti.
Ei. Kiitos sinulle.
Vaikka inhoan hyvästejä, meillä on silti syytä juhlaan.
Maailmamme ovat ymmärtäneet toisiaan väärin aivan liian kauan.
Liittonne on meille uuden alun merkki.
Niin. Uusi alku.
No...
menehän nyt -
ja muuta maailmaa -
tai mitä sinun täytyykin tehdä, ettemme jää jälkeen.
Tuo ei kuulosta äidiltäni. Mitä olet tehnyt hänelle?
Menkäähän.
Tiedättekö jo, minne menette ensin?
Tuntemattomille vesille.
Oi, ihanaa!
Merenneito ja ihminen.
Kukapa olisi uskonut?
No ketkäs siinä?
Me tuotiin lahja, Ariel. -Just niin.
Melkein jo hukkasit sen.
Mi-mis-missä se on?
Istut sen päällä, pöllö.
Pieni merenneitoni.
Pankaa se talteen.
Toivottavasti siitä on vähemmän harmia kuin minusta.
Olin oikeassa siitä tingeltangelista, eikö vain?
Niin olit, Loiske. Niin olit.
Et kai ole kauan poissa?
Ethän, Ariel? -En tietenkään.
Palaan seuraavaan Korallikuuhun mennessä.
Joo, äläkä myöhästy tällä kertaa.
Valmis?
Olen.
Olen valmis.
Lapseni.
Erik.
Kiitos, että kuuntelit minua.
Luovuit äänestäsi, jotta sinua kuultaisiin.
Ja nyt minä kuuntelen.
Ja olen ainaisesti tukenasi.
Me kaikki olemme.
Rakastan sinua, isä.
Vai ylhäällä aina siellä On ruohokin vihreempää
Siis sinne sä tahdot mennä Vaan totuutta etkö nää
Oi katsopas maailmaa täällä Nyt pohjalla meren tään
Niin hurmaavaa kaikki täällä Et kai tahdo enempää?
Aalloissa siis Aalloissa siis
Parempi täällä Myös sadesäällä
Muusta nyt viis
Ylhäällä tehdään töitäkin
Raadetaan vaikka öitäkin
Lillumme täällä, hyvällä päällä
Aalloissa siis
Kaloilla on täällä hauskaa Ne vedessä peuhaa noin
Kas maalla ei niillä hauskaa Sen ymmärtää hyvin voin
Kas kalat ne maljoissansa Jo ihan on hädissään
Ne ihmiset ahdingossa Syö jos ovat nälissään
Oi voi Aalloissa siis
Kukaan ei paista Meitä ei maista
Saakaan nyt kii
Ne meidät paistaa tahtoo vaan Koukutpa piiloon katoaa
Huolet ei paina Hauskaa on aina
Aalloissa siis -Aalloissa siis
Aalloissa siis
-Näin on.
Parempi täällä Myös sadesäällä
Muusta nyt viis -Muusta nyt viis
Sampi ja kaunis rauskukin Yhtykää bändiin kumpikin
Hauskaa on meillä Ja myöskin teillä
Aalloissa siis
Katsos tätä.
Ja yks soittaa noin Ja tuo taasen näin
Ja nuo kytki kielet taas väärinpäin
Kaikki ne soittaa taas tavallaan
Tuo pullukka jammaa vaan
Ja rausku se soittaa jousellakin
Ja laulaakin saa No tuo tietenkin
Ja kalat on kaikki villinä niin
Ja puhaltaakin saa
Jee! Aalloissa siis -Aalloissa siis
Aalloissa siis -Aalloissa siis
Sardiinit alkaa Tanssia salsaa
Nautin jo niin -Nautin jo niin
Mitä ne sai?
No santaa vain
Bändini näin kaloista jo sain
Simpukat jammaa Ei muista mammaa
Aalloissa siis
Etanat täällä Hyvällä päällä
Aalloissa siis
Kaikki ne soittaa Uuttakin koittaa
Jokainen näkki Selvä kuin pläkki
Riemuitsee täällä Villillä päällä
Aalloissa siis
Jee