Hvordan kjenner du Frankie Belmont?
Jeg har aldri møtt ham før.
Så hvorfor drepe ham?
Stopp! Stopp!
Du kan fortelle oss alt mulig. Alt du kan.
Jeg bare gjorde det. Og jeg vet ikke hvorfor.
Jeg vet ikke hva jeg skal si til henne, fordi det ikke rimte.
-Hun begynte å gå mot kjæresten. -Som om hun reddet henne?
Ned på kne.
Da du var en baby inni meg, brukte du alle kreftene mine.
Derfor er hun syk.
Tror du han kjente henne? Og så lot han henne drepe ham.
Med tanke på rettighetene vi har lest opp for deg,
har du tatt stilling til skyldspørsmålet?
-Beklager, kan du gjenta det? -Skyldig.
Notér i referatet at tiltalte erkjenner straffskyld.
Hvorfor taler du ikke på vegne av din klient?
Jeg er bare her som en formalitet. Klienten min vil representere seg selv.
Du innser at ved å erkjenne straffskyld
-gir du opp retten til en rettssak? -Ja.
Og advokaten din har klargjort at forsettlig drap kan gi livstid
-uten prøveløslatelse? -Ja.
Mrs. Tannetti, du har ikke noe rulleblad.
Du har avvist advokat og erklært skyld for et drap du ikke kan forklare.
Kan du oppklare dette for meg?
Jeg vet bare at jeg gjorde det. Jeg vil bare at dette skal ta slutt.
Grunnet omstendighetene rundt forbrytelsen
og tiltaltes unike oppførsel, krever retten en undersøkelse av tiltalte
i henhold til straffeprosesslovens paragraf 730 for å vurdere tilregnelighet.
Retten vil høre tiltalte etter resultatene av undersøkelsen.
-Retten er hevet. -Alle reiser seg.
-Hva betyr det? -Dommeren beordret en 730-undersøkelse.
De må evaluere om du er tilregnelig.
Cora.
Hva gjør du?
-Påvirket du dommer Baird? -Jeg ringte og presenterte saken.
Hei, Mason.
-Hvordan går det? -Bra. Det er Caitlin.
Nei, jeg husker.
Det er en stund siden vi fullførte skolen.
Vet du noe? Som hva de sier om henne?
-Hvorfor hun gjorde det, eller... -Kan ikke prate om det.
-Ikke det? -Nei. Beklager.
-Vi ses, da. -Mason, jeg kan... Det er en bakvei.
-Ja, greit. Takk. -OK.
Takk. Jeg skal være rask.
-Jeg vet at du kjente Frankie Belmont. -Nei, det gjorde jeg ikke.
Du erkjenner straffskyld? Hvorfor gjør du det?
Du kunne i det minste prøvd å hjelpe deg selv om du jobbet med advokaten din.
Du kunne påberope deg midlertidig utilregnelighet og redusere straffen din.
Det kan ta en stund, men etterhvert kan du være med familien din igjen.
Du kan få livet ditt tilbake.
Hvorfor tror du at jeg vil ha livet mitt tilbake?
-Pass hodet hennes! William! -Jeg ser det. Det er siste gang.
Hun våkner ennå om natta. Jeg må være der.
Hun må lære å sove gjennom det, og jeg må sove i min egen seng.
Jeg kan ikke fortsette sånn!
Vi var i The Times òg.
BLODBADSTRANDEN MOR GÅR BERSERK
DeStefano er allerede bekymret for høstsesongen.
Han tror saken skremmer vekk bladtitterne.
Jeg er urolig for 730-undersøkelsen.
Dommer Baird pleier ikke å kreve slike. Tannetti kan trekke tilståelsen.
Vi kan fortsatt få en rettssak.
Vi blir ikke tatt på senga. Vi har en sak.
Ja, men om det blir rettssak må vi etablere et motiv.
-Og så langt? -Det er en forklaring der et sted.
Jeg merket henne ikke engang. Ingen av oss gjorde det.
Jeg husker at jeg skiftet musikken. Frankie spilte i band under legestudiene
og jeg hadde låtene på telefonen min for å overraske ham.
Vi bare tullet, og plutselig sto hun der og skrek.
Sa Cora noe mens dette pågikk? Til deg eller noen andre?
Vet ikke. Jeg husker ikke.
Hva med før alt dette? Nevnte Frankie noensinne Coras navn?
Eller noen andre kvinner du kanskje ikke har møtt?
Han snakket bare om kollegene, turnusleger fra sykehuset.
Kanskje han kjente henne uten å fortelle deg om det?
Spør du om han var utro?
De fleste har hemmeligheter, selv de du ikke skulle tro.
Det var ei jente Frankie nevnte.
Han pratet ikke om det med meg, men han sa til vennene sine en gang
at han hadde en intens forbindelse med henne,
men at det var noe galt med henne.
Så skjedde det en ulykke som nesten ødela livet hans.
-Når var dette? -For fem-seks år siden. Før vi møttes.
Vennene sier det var da han forandret seg.
Kommer du?
-Hei, Harry. Kom hit. Jeg lager frokost. -Ja, jeg kommer.
Så legger du til gressløk, blåbær og strøssel. Hva enn du vil.
-Så nå lager du omelett? Når jeg drar? -Beklager, kjære.
Jeg lærer bare den midlertidige ungkaren å overleve.
-Ha det. -Greit, småen.
-Så... Går det bra? -Hva mener du med det?
Du skremte vannet av Nia i går. I bakgården klokka 03.00 i undertøyet.
Holder du på med den plantehviskingen?
-Jeg tok en pause. -Fra hva? Soving?
Hvorfor titter kona di ut klokka 03.00?
-Det burde du spørre om. -Ikke begynn. Ha på deg bukser neste gang.
Slutt å vise kona mi pikken din.
-Klippet du håret hans? -Jeg trimmet det. Så vidt.
Cora liker det lengre. Det er...
Jeg synes det er fint. Man ser ørene hans for en gangs skyld.
-Skal du virkelig jobbe? -Ja, jeg sa jo det.
Jeg blir ikke her hele dagen, men jeg går ut bakveien.
Nei, han er her. Han er her i huset.
Fordi jeg så ham på nyhetene.
Det er ekkelt, og Mike er på jobb. Kan du komme over?
Ja, jeg vet det. Jeg skjønte ikke at de ville sende ham.
Beklager.
-Her. Du bestilte øl, ikke sant? -Jeg bestilte øl, ja.
-Øl. -Takk.
De andre tingene kommer straks.
-Du er ny her, er du ikke? -Ja. Er det så åpenbart?
Nei, det går bra. Jeg hadde bare ikke sett deg før.
-Jeg er fra bygda. Ellenville. -Ja, jeg vet det.
-Jaså? -Jeg bor i Dorchester.
Ja. Jeg henter noen ting her, men det er der jeg bor.
Det er bare derfor jeg fikk jobben. Tante Margaret kjenner Laura, eieren.
Hun ansatte meg som en tjeneste.
-Hvorfor kom du til Inwood? -Jeg ville ha litt forandring.
Hvordan går servitørjobben?
-Jeg er elendig. -Nei!
Jo! Jeg husker ingenting, søler alt...
Nei... Det er bare...
Du skulle vært vertinne på et fint sted i sentrum
der de tar 30 dollar for en salat.
Jeg hadde betalt 30 dollar om du jobbet der.
Vi prater i kvinnegruppa.
Om det som skjer og hva vi føler. Det er så frigjørende.
Kan du snakke direkte til Harry, slik vi har gjort?
Jeg føler meg så ensom. Som om du ikke er interessert.
Jeg føler noe kunne skjedd meg uten at du merket det.
Jeg tenker stadig på sykehusturen.
Det er urettferdig. Vi har pratet om det.
Da jeg opererte kneet i fjor, forlot han meg på sykehuset. Han forsvant.
Da jeg våknet, var Harry hjemme og sprayet kornellene for antrax.
-Soppsykdom. Sykepleierne sa... -Jeg føler meg usynlig.
Sykepleierne sa det ville ta minst en time før hun våknet opp.
Jeg trodde jeg kunne dra hjemom. Det var en dårlig vurdering.
Vi har ikke hatt sex på så lenge at jeg ikke vet hva han vil ha lenger.
Just som jeg er - ei med et strå av egen grunn å bygge på
jeg uforskyldt må nåde få og kommer, o Guds Lam, til deg.
Fyll oss med din fred.
Vi ber vår Herre og frelser Jesu Kristi navn. Amen.
Hill deg, Maria, full av nåde, Herren er med deg,
velsignet er du iblant kvinner, og velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere,
nå og i vår dødstime. Amen.
-Hill deg, Maria, full av nåde... -Cora.
...Herren er med deg.
Jeg må tilbake til byen, men jeg er tilbake om noen dager, OK?
Phoebe kommer til å klare seg. Vi må bare håpe på det beste.
Skal du be for henne?
Jeg ber for henne hele tiden. På min egen måte.
Spis den før moren din finner den, greit?
-Du fortjener noe godt. -Takk, tante Margaret.
Jeg er glad i deg.
...velsignet er du iblant kvinner, og velsignet er ditt livs frukt...
Gi oss i dag vårt daglige brød.
Forlat oss vår skyld som vi òg forlater våre skyldnere.
Vi kan gjøre dette hele dagen om du vil. Vi kan fortsette i morgen.
Jeg vet det er en historie med deg og Frankie. Jeg skal grave videre.
Du er ikke psykisk syk, og tilregnelige mennesker...
...har motiver, enten de skjuler det eller ei.
Jeg kommer ikke til å slutte å komme hit
før jeg hører noe fra deg som rimer.
Det er noen der ute som vet noe.
Kanskje det er en venn eller familie.
De følges av TV-kameraer hver dag på grunn av deg. De lider.
Og du skal bare la dem ha det sånn, så lenge de lever
uten noen forklaring for det du gjorde? Er det det du vil?
Jeg møtte Frankie tredje juli.
Det er fem år siden.
Hvor var du?
Det var på en bar på Route 6. Carl's Taproom.
Jeg kjente ham ikke som Frankie.
Han sa at han het JD. Jeg innså ikke at han løy før senere.
-Hvilket år var dette? -2012. Fjerde juli-helga.
Han var i baren med noen venner.
JD hadde noen piller, og alle tok noen.
Så tok vi bilen hans og dro til noens hus.
Hva slags bil kjørte Frankie?
Det var en pickup. En svart pickup med hvitt tak.
-Hvor var dette huset? -Jeg vet ikke. Vi bare endte opp der.
Jeg husker et oransje teppe. Og den sangen.
Frankie spilte den igjen og igjen. Den var av et band han spilte i.
Han virket så selvsikker, som om han var på vei til å bli noe.
Hva skjedde så?
Vi tilbrakte natten sammen.
To uker senere fant jeg ut at jeg var gravid.
Jeg ante ikke råd.
Han hadde nummeret mitt, jeg hadde ikke hans.
Jeg prøvde å finne ham, og da fant jeg ut at han ikke engang ga meg rett navn.
Jeg vokste opp som katolikk. Jeg kunne ikke ta abort eller fortelle mor og far.
Jeg ville bare dø.
Så våknet jeg opp...
på sykehuset med hoftebrudd og hjernerystelse og...
Jeg var ikke gravid lenger.
Jeg pleide å be mye da jeg var liten.
Jeg ba for min søster Phoebe, for min mor, for meg selv...
I time etter time.
Jeg ba Gud om å hjelpe oss, og for hva?
Hva slags Gud dreper barnet ditt, men lar deg overleve?
Da jeg hørte den sangen på stranda og innså hvem han var...
...var det noe inni meg som klikket.
Jesus.
Lopez blir glad, i det minste. Vi har en historie.
Det falt på plass nå, gjorde det ikke?
Tilgi meg, for jeg har syndet.
Jeg ga etter for fristelse og risikerte min søsters liv.
Tilgi meg, for jeg har syndet.
Du har bedt her ute i over en time.
Phoebe så deg fra vinduet og minnet meg på at du var her ute.
Jeg ville bli.
Jeg har tro på at Han hørte deg og vil spare søsteren din.
Du må være sterkere enn dette.
Jeg vet at det er hardt, men vi kan ikke gi Ham grunner til å straffe oss.
Én bit av denne sjokoladen, og Han kan ta Phoebes liv.
Greit? Vis Ham at du forstår.
Surmulingen din merkes på lang avstand.
Jeg smiler på innsiden.
-Det vanlige? Rå til middels stekt? -Med salat i stedet for pommes frites.
Jeg... Jeg trodde du skulle komme på tirsdag.
-Du kunne sagt ifra. -Jeg vet. Beklager.
Jeg kan ikke møte deg mer.
-Sist gang var en tabbe. -Det har du sagt før.
Jeg prøver med Fay. Jeg vil virkelig prøve.
Så hvorfor er du her nå?
Vel, for å fortelle deg det.
Det er en lang vei å dra for å si det.
Send en SMS neste gang.
-Hei. Kom hit, kom hit. -Nei, nei.
-Jo. -Nei, jeg vil.
-Mason. Mason.
-Hva var det? -Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
-Herregud, går det bra? -Ja, det går bra.
Sånn, ja. Se tapen i hjørnet.
Sånn, ja. Riv den opp.
Jeg sa han ville ha Lego, pappa. Star Wars Falcon-greia.
Jeg tenkte han kunne ha bruk for disse på turene våre.
Om han ser fuglene, blir han kanskje mer interessert. Ikke sant, gutt?
Hva er galt, kjære? Dan. Kan du hjelpe?
Vær ærlig med meg nå.
Har du noensinne villet gå bort til den gutten og bare...
-Bare litt? -Bare kjøp Lego neste gang.
Greit. Bare kjøp Lego.
Det er fint å være her med deg.
Det er fint å høre deg si det.
Det føles naturlig.
Jeg vet hvordan jeg gjør dette.
Vi sa åtte uker, Harry. Det er det vi bestemte oss for.
Hvorfor det da? Hvorfor kan vi ikke bare bo sammen?
Du vil det fortsatt.
Jeg vil det.
Se deg rundt. Det er så mange triste historier der ute.
Vi er heldige.
Vi prøver bare å bekrefte historien før vi avslutter etterforskningen.
Hvordan kjente hun Frankie?
Var hun sammen med ham?
Beklager. Jeg kan ikke si det.
-Har hun nevnt ham for deg? -Nei. Jeg har alt sagt det.
Greit. Hva med en kalt JD?
-JD? -Ja, det var et kallenavn.
-Det var det hun kjente ham som. -Som JD?
-Har hun nevnt ham? -Nei.
-Hva annet sa hun om ham? -Kan ikke si det. Det er konfidensielt.
Jeg sitter her hele dagen og tenker, og det driver meg fra vettet.
Jeg føler jeg blir sprø.
Slutt å behandle meg som om jeg er et vitne.
Hvor lenge har du kjent meg? Vær så snill. Ingen sier noe til meg.
Gi meg noe. Du kan ikke bare holde meg i mørket.
-Jeg må... Hva som helst. Vær så snill. -Greit. Visstnok...
Det var én natt, og han gjorde henne gravid.
Å. Dette.
Hvordan får man musikken ut av denne?
Ja. Det er ansiktet.
Da jeg så henne på nyhetene, visste jeg at jeg hadde sett henne før.
Hvor sprø er hun?
Når var hun her?
En stund siden.
Jeg tror det var fjerde juli, for jeg husker at noen idioter
sprengte kinaputter på parkeringsplassen.
Hun danset med ei annen jente.
Hvordan så denne andre jenta ut?
Jeg husker bare at hun var så full at hun ikke klarte å stå oppreist.
Det var en fyr med dem også.
-Var det ham? -Nei.
Var det ikke han som var med Cora Tannetti?
Jeg tror ikke det. Fyren hun var med var blond.
Greit. Takk. Du hører fra meg. Takk.
Det er vanskelig å tro.
Han nevnte aldri ei jente eller en ulykke?
Nei. Det høres ikke ut som Frankie. Han brukte aldri dop.
-Det å forlate ei jente som det... -Den jenta lyver.
Unge menn på Frankies alder har ofte liv foreldrene ikke kjenner til.
Hørte dere ham bli kalt for JD?
JD? Nei.
-Dere visste at han spilte i band? -Klart. Han sa det.
Det var kortvarig.
Han sluttet fordi han ikke hadde tid.
Han var på Cornell og jobbet 100 timer i uka. Han rakk knapt å se oss.
Hva skulle han gjort i Dorchester, 40 minutter unna?
-Det er det vi prøver å forstå. -Nei, du forstår ikke.
Frankie var god. Han var for god.
Selv som barn ville han bare hjelpe folk.
Det må være hardt for dere begge.
Akkurat når skjedde dette? Du sa for fem år siden, men når?
-Vi tror det var fjerde juli-helga. -I 2012?
-Men Frankie var ikke engang her. -Hva mener du?
Jeg har en kollega, Dan Strauss. Han driver en frivilligklinikk i LA.
Frankie jobbet for ham i to måneder den sommeren.
Jeg har papirene på kontoret et sted. Han var ikke i denne delen av landet.
-Ja? -Du bør høre dette.
Jeg skulle ringe deg.
Jeg har prøvd å finne Tannettis sykehusjournal etter bilulykken.
Du vet hun sa hun gikk på St. Emilia? Hun står ikke i papirene deres.
Jeg sjekket over hele delstaten. Ingenting.
Greit.
Du vet hun sa at begge foreldrene er døde? Gjett hva.
De er i live, en halvtime unna i Ellenville.
Så lenge du er en einstøing, herser de med deg. Du bør sitte med oss.
-Nei takk. -Som du vil.
Vi må flytte deg, kjære.
Ellers blir det verre.
Hun kommer til å klare seg.
Vi fortsetter å be, og Gud gjør henne frisk.
Se på henne.
Vet du hvorfor hun ikke er frisk? Fordi du ikke gjør som du skal.
Fortell søsteren din hva du gjorde. Fortell hvorfor hun er så syk.
Fordi jeg er en synder og tok sjokoladen fra tante Margaret.
Se henne i øynene og si unnskyld.
Cora!
Beklager.
Cora...
Hvorfor løy du og sa foreldrene dine var døde?
Og graviditeten... Det er ikke sant, hva? Hva med sykehuset?
Jeg dro ikke til sykehuset.
Sjåføren som kjørte på meg, tok meg med hjem og behandlet meg.
Innser du at jeg prøver å hjelpe deg?
-Gjør du det? -Ja, jeg prøver.
Ingen andre bryr seg, men jeg er her.
Du er etterforsker og skal ikke hjelpe meg, så hvorfor gjør du det?
Det er min jobb å finne sannheten.
-Du er så full av dritt. -Bra, da har vi noe til felles.
-Hvordan kjenner du Frankie? -Jeg sa det. Vi møttes tredje juli.
Nei, ikke kødd med meg. Hvorfor drepte du ham?
-Jeg vet ikke. -Jo, du vet. Og jeg vet at du vet.
Du kan ikke gjøre det du gjorde uten å vite. Hva skjedde på stranda?
Du satt der med mannen din og skar en pære for sønnen din.
Frankie og vennene var 15 meter unna
og noen spilte musikk.
Du hørte den musikken, gjorde du ikke det?
Den virket kjent. Den minnet deg på noe, gjorde den ikke det?
-Slå den av. -Nei, vi skal gjennom dette.
Vi går gjennom dette steg for steg.
-Jeg gjør ikke dette. Slå den av. -Hvorfor?
Han gjorde noe med deg, gjorde han ikke?
Hva gjorde han? Hva gjorde han med deg?
Dra til helvete.
Beklager, jeg hører deg ikke.
Kommer du?
-Stopp! -Jeg kan ikke høre deg.
-Hvordan kjenner du Frankie? -Slutt!
Jeg dreper deg! Jeg dreper deg!
De sa du ble gravid. Er det sant?
Burde du ikke ha sagt det?
Cora? Hvorfor løy du til politiet om Frankie?
Jeg vet hvem du snakket om. Jeg kjenner JD. Han har den pickupen.
Jeg kjente noen av vennene hans før vi møttes.
Var det han som gjorde deg gravid? Skadet han deg?
-Det har ikke noe å si lenger. -Det har det.
Du snakker med politiet om det, så det har noe å si.
-Har Laine det bra? -Nei. Og ikke jeg heller.
Verdenen vår er snudd på hodet, og du vil ikke engang snakke med meg?
-Henger du fortsatt med Mitch? -Ja, iblant.
Ja, jeg vet ikke.
Husker du den fyren fra den tiden? JD?
Han kjørte svart pickup og hang med Jason og de folka.
Ja. JD er her fortsatt.
-Jaså? -Ja. Mest i Kingston.
Jeg kjenner noen som henger med ham.
Greit. Tror du at du kan koble meg med ham?
Hvorfor vil du prate med ham?
Jeg vil bare møte ham. Jobb, kanskje. Tror du at du kan introdusere meg?
Jeg kan ikke si akkurat hvordan det hjelper.
Jeg... Jeg føler meg roligere. Hodet mitt er stillere, tror jeg.
Det er som en endring...
-Du sitter på de putene? -Nei, jeg sitter bare i stolen.
Det høres interessant ut.
Vi må gjøre noe med refleksjonen.
Hei. Det går bra.
Kom tilbake.
Du kommer til å klare deg.
Kom tilbake.
Du kom tilbake.
-Harry. -Dan.
Takk. Jeg setter pris på dette. Se, jeg vil vise deg noe.
Du bør ha noe bra, for jeg fikk bare fire timer søvn.
Cora, ikke sant? Den sangen jeg spilte, trigger henne.
Når hun hører den, skjer det noe.
-Se på dette. -Å, Harry.
Der hun slo meg. Mønsteret. Én her, én her og én her.
Se på stikksårene på Frankie Belmont.
Akkurat de samme stedene.
Hun stakk Frankie syv ganger, ikke sant? Se på dette.
Se hvor mange ganger hun slo meg.
Én...
...to, tre, fire...
...fem, seks, syv.
Milde Moses.
Hun gjentar akkurat det hun gjorde på stranda.
Hun vet det ikke engang.