Kommer du?
Vi har matchat dna:t från blodfläckarna.
Din tjejs - Cora. Vi har hennes dna över hela filten.
Frågorna kring mordåtalade Cora Tannetti har hopat sig.
Cora, du inser väl att det här inte ser bra ut?
-Jag har inte dödat nån. -Annan.
Du har inte dödat nån annan.
Jag vill inte längre.
Jag vill att du flyttar ut.
Min advokat tycker att jag ska anta erbjudandet.
Gör ingenting än. Jag kan vara nåt på spåren.
Vad är det här om att du har snokat runt på Beverwyck?
Larmcentralen, vad har hänt?
Jag behöver hjälp. Nån har blivit skjuten.
Heron Road 4245.
Sir? Är ni kvar?
Jag köpte de här för att vi ska använda dem i vattnet.
Jag föredrar att använda dem så här.
Är det okej?
Mer.
Harry?
Harry, för helvete.
Harry!
Du ska ju säga till mig att sluta.
Det är ingen fara. Det där var ingenting.
Vad fan är det med dig?
Att du svimmar så där, det är en helt annan nivå.
Du kan åtminstone prata med mig.
Det här är inte bara...
Du har inte alltid betalat, eller hur?
Okej.
Hörru...
Jag vill inte mer. Jag menar allvar.
Det här var droppen. Vi är klara med varandra.
Nej, du borde ha spärrat av hela vägen.
Så börja från hörnet
och säg till kamerateamen att parkera borta vid bensinstationen, okej?
Hej, Harry. Det finns kaffe i bussen.
Jag sa ju åt dig att inte ta in dem.
En dag efter förhöret avrättas han?
Nån börjar visst bli nervös över Cora Tannetti.
Den där kvinnan är som en spindel i din hjärna.
Det värsta är att du matar den.
Allvarligt, ta en kopp kaffe.
Med ditt dna på filten kommer de att satsa på ett andra mordåtal.
Erbjudandet kvarstår.
Jag erkänner inget jag inte minns.
Distriktsåklagaren samarbetar inte utan ett erkännande.
Och såvida vi inte får fram ny bevisning kan vi inte gå till rättegång.
Vi måste vara realistiska över våra förutsättningar.
Jag vill prata med kommissarie Ambrose.
Skulle han se till ditt bästa?
Han gör åtminstone nåt.
Jag vill hjälpa dig, men mina möjligheter är begränsade.
Jag vet inte vad han har tänkt sig, men jag erbjuder dig faktiska alternativ.
Om du behöver nåt...
...nåt att läsa, nån att prata med, ring.
Vi hittade en tryckluftstank försedd med övervakningskamera
ett kvarter från offrets hus.
Mason Tannetti?
En vvs-tekniker dödar en snubbe
eftersom hans fru dejtade honom innan de gifte sig?
-Det finns ingen logik i det. -Du är kanske bättre på matematik än jag?
Den 3 juli 2012 går Cora ut för att träffa JD Lambert
som hon dejtar vid den här tiden. Och hon kommer inte tillbaka.
Hon påträffas först två månader senare
den 5 september då hon dyker upp på Riverside behandlingshem.
Och under arbetet med en terapeut från sjukvårdsenheten
minns hon en ung kvinna, Madeline Beecham, som var JD:s före detta flickvän.
Hon är försvunnen sedan fem år.
Därefter minns Cora ett par byggnader i skogen
vilket leder oss till ett lik nära Beverwyck Club.
Klubben anklagades för övergrepp, ingick förlikning och betalade ut en jättesumma.
Men det som inträffade där hemlighålls av Beverwycks jurist
som är samma person som representerade JD Lambert.
Och nu, strax därefter, är JD Lambert död.
Där har du matematiken.
Det enda jag hörde var saknade kvinnor, missbrukare, anklagelser om övergrepp-
-och en privat klubb.
Inget om det vi söker svar på,
nämligen varför dödade Cora Tannetti Frankie Belmont?
Jag vet inte.
Jag önskar att jag kunde leva i din kropp för en kväll.
Och köra runt i stan.
Det önskar jag också.
Men jag är inte säker på att jag skulle överleva.
Men det vore en kväll att minnas.
Vill du ens åka till Florida längre?
Det är klart.
Du pratar aldrig om det.
-Och vi har slutat spara pengar. -Jag har haft fullt upp.
Visst.
Med JD och hans minipenis.
Den är inte liten.
Ja, jag vet ju inte.
Jag vill kanske inte berätta allt om mitt sexliv.
Så du har ett sexliv nu?
Jag har ont i huvudet.
Jag måste inte gå. Jag kan stanna hemma, om du vill.
Ja.
Nej.
Jag hatar verkligen Schubert.
Gillar du det?
Mer?
Ja.
Sluta inte!
Du måste be om det.
Snälla.
Snälla, snälla...
Var är mina skor? Jag måste ha glömt dem här igår kväll.
Maddie, vad håller du på med?
Jag letar efter mina skor. Jag kan inte gå hem utan dem.
Kom hit.
Har vi inte pratat om det här?
Svartsjuka håller tillbaka din potential. Du är bättre än så här.
Vi gör det här tillsammans, inte sant?
Det är vad du sa.
Inte sant?
Ja.
Ger du mig och Cora en minut?
Jag såg två killar försvinna därifrån i en svart Pontiac och gick in.
Jag hittade honom död vid bordssågen.
Den var fortfarande på.
Gick du bara rakt in?
Jag borde inte ha gjort det, men han attackerade min pappa.
Så...
-Du gick dit för att hämnas? -Nej.
Jag gick dit för att säga åt honom att lämna oss ifred, det är allt.
Var du beväpnad?
Ja.
Harry, vad gör du?
Jag ger skogskornellerna näring.
Det regnar.
Ja, men de behöver det. Ingen tog ju hand om dem, så...
-Jag ger mig av om fem minuter. -Du kan inte bara dyka upp när du vill.
Jag planterade de här träden. Jag låter dem inte dö.
-Lägg dem i bilen och ta med dem, då. -De har redan slagit rot, det går inte.
Då är det inte mycket att göra.
Du valde det här! Det är inte deras fel.
Så jag ger dem näring.
Jag vill att du åker härifrån nu.
Det är inte rättvist. Du kan inte bara bestämma sånt.
Jo, det kan jag. För första gången kan jag det.
Jag har försökt hela tiden.
Du tror att jag inte har försökt, men det är det enda jag gör.
Jag försöker hela tiden.
Jag vet.
Jag hoppas att det blir lättare för dig.
Det gör jag verkligen.
Ja, de lämnade den bara här.
Black Pontiac Grand Am, 2004. New Jersey-skyltar.
Vi har bilen som Mason Tannetti såg på brottsplatsen.
Anmäld stulen förra veckan i Trenton.
Den matchar däckspåren på brottsplatsen.
Två passagerare, gissningsvis missbrukare, kanske även langare.
Inspektör Leroy tar hand om ärendet.
Det liknar en lokal uppgörelse. Tack.
Såg du JD ligga där?
Ja.
Vet de vem som gjorde det?
Jag tror att polisen letar efter dem.
Jag vet inte vad jag försökte göra.
Men det här att inte veta hur det skulle gå för dig...
Jag ville bara lösa det på nåt vis.
Jag borde inte ha ljugit för dig.
Nej, det var mitt fel också.
Under en lång tid...
...kände jag att nåt var fel.
Men jag var rädd för att få veta svaret.
Det var inte bara ditt fel.
Var du någonsin lycklig...
...med mig?
Ja, det var jag.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Hallå.
Du måste få ut mig härifrån.
Vi borde inte prata med varandra.
Ta mig dit där du tror att det hände. Klubben, källaren...
Om jag bara får vara där minns jag kanske resten.
Men det är delstatspolisens ärende nu.
-De låter mig inte göra det. -Varför inte?
De anser att jag står dig för nära.
-Du har gett upp. -Nej, det har jag inte.
Jag hör det på din röst.
Jag har bara...kört fast, det är allt.
Med fallet? Eller dig själv?
Harry.
Du har gjort mer för mig än nån annan. Du är mitt enda hopp.
Jag ber dig.
-Låt mig bara vara. -Älskling, du gör det bara värre.
-Låt oss be tillsammans... -Försvinn härifrån! Lämna mig ifred!
Vad har hänt?
Hon svimmade i morse.
Läkaren säger att antalet T-celler har ökat.
Det får inte sluta så här. Det får det bara inte.
Hon tror att om jag tar med henne till brottsplatsen
så når hon nån slags förlösning. En katharsis.
Är det här nåt sjukt spel ni spelar?
Jag tror att om jag tar med henne till Beverwyck
så berättar hon vad som hände.
Du måste övertala domare Baird.
Nej. Seså, jag måste jobba.
Det bär mig emot att nämna det, men jag minns när jag som patrullerande polis
stoppade en ung assisterande distriktsåklagare
som hade druckit lite för mycket.
-Tänker du spela ut det för det här? -Ja.
Förlåt.
Det går inte en timme utan att du hör dig för om henne.
Är du medveten om det?
Hon behöver mig.
Om Phoebe brydde sig om dig skulle hon släppa taget om dig.
Hon skulle uppmana dig att leva ditt liv.
Har hon någonsin gjort det?
Vet du varför?
Hon vill ha ditt liv för sig själv.
Hon är en vampyr. Och så länge du stannar hos henne...
...är du ett tomt skal.
Nu på lördag, säg till Phoebe och dina föräldrar att du ska gå ut.
Packa ner ett ombyte i väskan
och träffa mig på Taproom.
Och när firandet är över följer du med mig hem.
Du åker inte hem.
Ge mig telefonen.
Ingen fysisk kontakt med den intagna utom i nödfall. Är det förstått?
Inga oplanerade avbrott:
Snabbmat, kasinon, biografer, motell.
Det är förstått.
Domare Baird har gett er två timmar.
Är ni inte tillbaka inom den anvisade tiden efterlyser vi er bägge.
-Har ni en elchockpistol? -Nej.
Vill ni ha en?
-Nej. -Som ni önskar.
Två timmar. Vi ses klockan sex.
Låt mig hjälpa dig.
Sitter du bra?
Händerna utanför.
-Hur är det? -Bra.
-Har du flyttat? -Ja, typ.
När vi kommer fram till klubben
har vi bara en halvtimme på oss innan vi måste återvända.
Och om jag inte minns nåt?
Ja, du...
Cora, vad är det?
-Miss Grayston, jag har en... -Allting har förberetts av styrelsen.
Alla dörrar står öppna, kommissarien.
Jaså? Det uppskattar jag.
Tacka styrelsen från mig.
Jag har varit här förut.
Ja, här är det.
Vi måste göra det här ensamma. Tack.
Naturligtvis.
Är du redo?
Hur känns det?
Det här är inte rätt ställe.
Det här är källaren.
Känner du inte igen nåt?
Nej. Jag försöker, men kan inte forcera fram det.
Jag beklagar.
Du kunde ha ringt.
Jag tappade kollen på tiden. Förlåt.
Du tänker lämna mig.
Sluta.
Du är kär.
Det spelar ingen roll.
Det blir enklare när jag är borta.
Säg inte så. Du ska ingenstans.
Inte jag heller.
Hördu...
Berätta vad han gör när ni är ensamma.
-Nej. -Cora.
Vi smeker varandra.
Okej, ni smeker varandra.
Vi...jag vet inte...
...masserar varandra.
-Var då? -Där man masserar.
-Visa mig. -Nej.
Visa mig åtminstone hur han kysser dig.
Cora, snälla.
Var tar han på dig?
Snälla?
Vad säger han?
Han säger: "Vill du ha mer?"
Kan du svänga här?
Vi hinner inte, Cora.
Bara en minut.
De är inte hemma.
Min och min systers rum låg här på framsidan.
Vi smidde många planer i det rummet.
Vi skulle flytta till Naples i Florida. Vi hade tänkt ut allt.
Jag var i Cape Coral en gång.
Jag minns luften där. Den var tjock.
Kändes som siden.
Jag önskar att jag var där nu.
Jag också.
Vi skulle kunna åka dit.
Har din fru bett dig flytta ut?
Ja.
Varför?
Jag... Jag är ingen lätt person.
Jag är inget vidare på att prata.
Inte jag heller.
Alla förutsätter att vi utgår från samma plats.
Men det gör vi inte.
Ta mig till klubben igen.
Nej, vi är redan sena. Kom nu.
Jag kan inte åka tillbaka dit.
Vi missade kanske nåt.
-Tror du det? -Jag vet inte.
Men jag måste försöka. Snälla.
Det blir enklare om vi gör så här.
Vänd dig om.
Tack.
Fan, jag har väntat på det här.
Jag måste svara. Gå inte långt.
Ja?
Kommissarie Ambrose, det är Dean från rättsmedicinska enheten.
Vad har ni hittat?
Hej?
Är kommissarien med er?
Han kommer snart.
Okej. Jag måste lägga på.
Hon tog vägen via biblioteket.
Cora?
Här är det.
Det var där nere det hände.
Jag mår illa.
Cora, du behöver inte göra det här.
Det är upp till dig.
Nu minns jag.