EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Julian visste at han ble kidnappet. Han handlet i selvforsvar.
- Jeg kommer aldri hjem, gjør jeg? - Jo, det gjør du.
Jeg tror ikke hun kan få meg ut herfra.
Lionel Jeffries. Greia hans var å gå tilbake til ritualer.
Symbolsk spill og å gjenoppleve traumer.
- Hvem er på peishylla? - Varden. Han var lederen for Mosswood.
Så du denne jenta?
- Du bør lete i innsjøen. - Innsjøen?
De kaller den Den lilla innsjøen.
Tom sier at du har hjulpet til med Mosswood-saken.
Det ser ut som om noen bodde her.
- Hva føler du akkurat nå? - Jeg stoler ikke på deg.
MOTELL
- Når var det? - Rundt klokka 04.00.
Og da hadde vi samtalen?
Ja, du sa du ville ha det rommet. Du vet, rommet der...
Takk, jeg setter pris på det.
Dette beviser at Marin var ved Mosswood hele tiden.
Vi må konfrontere Vera Walker. Jeg er lei av å gå på tå.
Men dette med Glen Fisher...
Nok en fremragende Keller-borger innblandet i Mosswood.
Jeg vet ikke hva de gjorde med ham, men det er ikke den jeg kjenner.
Han er som besatt.
På det lageret... Var det noen andre opptak?
Bare klærne.
Adam Lowry og Bess McTeer skulle dit med Julian, og noen ventet på dem.
- Hva med overvåkningsopptak? - Manageren ble nervøs.
Det er under kanadisk jurisdiksjon, så jeg må sende begjæring. Det tar en stund.
Jeg tenker stadig på Julian som venter, og lurer på hva som skjer.
Vil du fortelle meg hvor du var i går? Jeg vekket pappa da jeg lette etter deg.
Jeg måtte besøke det rommet igjen, så jeg ble på motellet.
- Mener du det? - Ja.
Hva skjedde med Vera?
Vi snakket en stund. Mer om arbeidet de gjør. Det var alt.
- Noe nyttig? - Jeg vet ikke. Vi får se.
Kom an. Vi blir sene.
Jeg kommer straks.
Kan jeg snakke med deg?
Tror du det du gjorde i går, vil hjelpe saken din?
- Hva mener du? - Ikke spill dum. Du ga meg noe.
- Hva var det i teen? - Hva?
Bare si meg hva som skjedde.
- Du husker det ikke. - Jeg husker at jeg sa jeg var sint.
Neste øyeblikk våknet jeg på Rockford Lodge, der Julian var.
- Så hva skjedde? - Du kjørte. Du hadde det fint.
Det hadde jeg ikke. Jeg hadde det ikke bra.
Egoet ditt prøver å blokkere det som kommer opp.
Vi sier ofte at arbeidet finner deg.
Hva sa jeg?
- Det passer ikke nå. - Hva...
Greit, kom an.
Stå der borte.
Her har jeg anklage 100-18, som sikter tiltalte, Julian Walker,
med to tilfeller av forsettlige drap.
Mr. Shah, har du diskutert tiltalen med din klient?
Det har jeg.
Julian Walker, forstår du at du siktes for forsettlig drap,
og at om du vil hevde uskyld, har du rett til en rettssak med jury?
Forstår du det, Julian?
Det går bra. Bare si ja.
Ja.
Greit. Mr. Shah?
Vi anerkjenner ikke skyld, ærede dommer.
Miss Walker, kan jeg stille noen spørsmål?
Klart.
Kjenner du denne kvinnen?
Jeg vet ikke.
Møtte du henne ikke på Mosswood? Hun heter Marin Calhoun.
Mange kvinner har vært innom gjennom årenes løp.
Interessant, for jeg har bevis for at hun bodde der samtidig med deg.
Hun sluttet seg til dere 26. august 2004.
Og så, ni måneder senere, 23. mai, ble Julian født.
- Hva antyder du? - Hva høres det ut som?
- Vi trenger ikke ta det her. - Du er over streken.
Du er ikke moren hans. Hun er det.
Dette er latterlig. Vil du ha DNA-test, snakk med Benji.
- Du er så full av dritt. - Kom.
Vi vet hva dere gjør på Mosswood.
Det var ikke lurt. Du lar henne påvirke deg.
Du tar alltid hennes side.
Hvorfor kjeftet etterforskeren på deg?
Ikke for noe. Bare falske anklager, som politiet alltid gjør.
- Hva sa hun? - Det er ikke viktig.
- Du trenger ikke bry deg. - Det handlet om meg. Det merker jeg.
- Vi har viktigere ting å bekymre oss for. - Du lyver!
Julian, ikke ta farvel på denne måten!
FANGETRANSPORT
Jeg hater når hun ser på meg.
Jeg ser det i øynene hennes.
Hun føler ikke noe. Hun bare...
Hun er allerede borte.
Hvordan føler du deg da?
Ensom. Jeg vil bare ha henne tilbake.
Vera...
Når du åpner øynene dine, ser du ekskona di, Katie, foran deg.
- Hvordan føler du deg? - Liten.
Og hva vil du?
At hun skal holde meg.
Ja. Og så?
Slutt å se på meg!
Bra. Og så?
Du liker ikke hvordan det føles, ikke sant? Merr.
Og så?
Vil du ydmyke meg? Føler du ingenting? Føler du ikke noe for meg?
Du sa du ikke føler noe. Faen ta deg!
Vil du føle noe? Vil du føle meg, merr? Vil du føle meg? Kom an, føl meg!
- Går det bra? - Ja, det går fint.
Skal det...
Det som skjedde der inne... Skal det være en del av arbeidet?
Alle opplevelser er en del av arbeidet. Det vet du.
Hvordan det? Er du opprørt?
Nei.
Det er bare et øyeblikk. Så går det over. Det er det han prøver å lære oss.
Vera. Beklager.
Hun kom nettopp til porten og spurte etter deg.
- Marin. - Hei. Kan jeg prate litt med deg?
Dette er sovesalen vår. Denne senga er ledig.
- Du kan bli her så lenge du vil. - Takk.
- Hva skjedde med deg der ute? - Det er ikke viktig.
Det er viktigere enn du tror. Og det er ikke viktig i det hele tatt.
Beklager.
Vi føler så mye, gjør vi ikke? Og vi har ikke noe sted å legge det.
Vi er veiledere for hverandre. Ingen dømming. Bare kjærlighet.
Og å slippe løs.
- Jeg er nervøs. - Ja, men han er på din side.
- Uansett hva han spør om, bare vær ærlig. - Hva kommer han til å spørre om?
Hvorfor du vil bli. Hva du lengter etter.
- Lionel... Dette er Marin. - Marin...
Hyggelig å møte deg. Kom inn.
Jeg hører du er interessert i livet på Mosswood.
- Ja. - Ja? Er du det?
- Hvor gammel er du? - Jeg er 18.
- Er du herfra? - Ja, fra Keller.
Bra. Kom, sett deg med meg.
Heather. Harry. Alt i orden?
Etterforsker Novack og jeg vil prate med deg på tomannshånd, om du har et sted.
Hvor fant dere dette?
Vi lurte på om du kunne si hva det gjorde på et lager i Canada.
Jeg aner ikke. Det skulle være konfidensielt.
Vi skjønner at det er sensitivt.
Jeg var på Mosswood én eller to ganger. Det var det. Det var...
...terapi.
Det er litt voldelig til terapi å være.
Det så ut som om du slo noen ganske hardt utenfor bildet. Hvem var det?
Ingen. Det var meg. Jeg var... Det var bare meg.
Jeg sluttet meg ikke til dem.
Og jeg visste ikke at de lærte barn å drepe folk.
Husker du henne?
Nei.
Du må ha kjent de andre i rommet.
Hvem ga dere dette?
- Vi fant det. - Og det er det eneste?
Hvordan det? Var det flere? Hvor mange ganger var du på Mosswood?
Jeg snakker ikke mer om dette om det ikke er et problem.
Jeg er nysgjerrig... Hjalp det deg? Det du gjorde der?
Jeg tror vi er ferdige.
Ja.
Hei, naturgutt!
Jeg hørte du gjorde noen rare greier med dem du drepte. Noe voodoo?
Forsiktig, du er nestemann.
- Kanskje det holder for i kveld. - Ja.
Hva om hun virkelig er der et sted?
Jeg skulle ønske hun aldri hadde dratt dit.
- Det var hennes valg. - Jeg presset henne.
- Jeg skjøv henne fra meg. - Det gjorde du ikke.
- Hun trengte hjelp, og... - Hvem vet hva hun trengte?
Det er ikke din feil.
Greit. Disse skal vekk nå.
- Kom an! - Det er ikke plass til is på bordet.
Og jeg vil ha is.
Jeg innser at du ikke stoler på meg. Og jeg vet det som skjedde, ikke hjelper.
Det gjør det ikke.
Du ba meg vise deg arbeidet. Jeg ante ikke du ville reagere sånn.
- Vil du jeg skal si hva som skjedde... - Du ringte. Hva vil du?
Jeg må vite at du er på vår side. På Julians side.
Jeg kan ikke si det.
Benji er bekymret for rettssaken. Det ser ikke bra ut.
Du må vitne for Julian, ellers er vi sjanseløse.
Du vet at han ble tatt fra Mosswood. Han var redd, derfor gjorde han det.
Alle bevisene peker på det. At du presenterer det, blir avgjørende.
Hvor tok Adam Lowry og Bess McTeer ham med seg?
- Jeg vet ikke. - Du vet ikke?
Gi meg én god grunn til å tro noe av det du sier.
Jeg oppdro Julian.
Jeg har gjort alt for å beskytte ham. Jeg er moren hans.
Noe så trivielt som biologi gjør det ikke noe mindre sant.
- Hun har rett... Partneren din. - Marin er Julians mor.
Hvor er hun? Hva skjedde med henne?
Hun dro et par år etter at Julian ble født. Han kjenner henne ikke.
- Hun slet hele tiden. Hun var fjern. - Hvor dro hun?
Vi vet ikke.
- Den har fortsatt ikke kommet. - Hvor sent er det nå?
Ikke vær redd, det går bra.
- Den er hans. Den er helt klart hans. - Vi har noen for dette.
Jeg kan ikke gjøre det.
Det er ingen barn her.
Varden er tydelig på det. Ingen av oss er avanserte nok i arbeidet. Han har rett.
Mamma skulle ønske jeg ikke var her. Jeg kan ikke gjøre det.
Marin, barna våre arver skyggene våre.
Vil du gi de begravde følelsene til et barn som ikke har noe valg?
Det er ingen barn her. Han vil ikke ha det.
Da kan jeg ikke bli her.
Vi vet ikke hvordan det påvirker saken, men vi kan ikke ignorere det.
- Innrømte Vera Walker dette til deg? - Ja.
Altså har hun begått dokumentfalsk med fødselsattesten.
La oss bestille en DNA-test og finne ut av det.
- Jeg har alt gjort det. - Hva med Marin Calhoun? Hvor er hun nå?
Jeg ventet med å ta det opp, men vi tror hun ble dumpet i en innsjø ved Mosswood.
Tuller du? Hvor fikk dere høre det?
Fra et tidligere Mosswood-medlem.
- Så vi kan ha et drap til her? - Vi er ikke sikre.
Vera Walker sa at Marin valgte å dra etter at Julian ble født.
Men det er ikke noe spor etter henne, og Miss Walker har løyet hele tiden.
Hvorfor sa du ikke dette tidligere?
Marin var en venn av meg.
Jeg bare...
Jeg ville være sikker før jeg sa noe.
Greit. La meg ta en titt på det.
- Hvem er vennen vår? - Vår nye veileder. Vær så god.
Jeg vet at du har merket at arbeidet... forandrer seg. Går dypere.
Ja.
Det er en voldelighet i det. I oss. Vi må akseptere det.
Men vi kan ikke ødelegge hverandre.
Grekerne forsto dette behovet for en katarsis. For en syndebukk.
- Du bør gi ham et navn. - Hvorfor det?
Vi oppdrar ham sammen. Gjør ham til en av oss.
Jo mer vi elsker ham, jo mer tar han til seg våre menneskelige sårbarheter,
så når vi ofrer ham... Frigjøring.
Forstår du?
Jeg tror det.
Å. Min Vera... Du trår alltid så forsiktig.
Kom an. Gi ham et navn.
Faen.
KALEIDOSKOP
Det er Glen Fishers bestefar, Howard Fisher.
Jeg sjekket skjøter.
Fisher-familien har eid Mosswood siden 1930-tallet.
De leaset det en stund til et retreatsenter.
Så, i 1997, ble det solgt til Lionel Jeffries.
Den familien har vært koblet til Mosswood siden det startet opp.
Hva beviser det?
Det er folk her i Keller og utenfor som er knyttet til Mosswood.
Jeg tror at Adam Lowry og Bess McTeer rotet seg bort i de menneskene.
- Hvor er Vera i alt dette? - Jeg vet ikke.
Akkurat. Heller enn å følge henne, som vi bør, bryter du deg inn hos Glen.
Innser du hva som skjer om dette kommer ut?
Jeg tror ikke vi løser dette ved å lete gjennom innsjøene.
Jeg kan si det samme om datene dine på Mosswood.
- Hei! Det skal ikke inhaleres. - Beklager, jeg har ikke tid til lunsj nå.
Da kan jeg pakke det inn for deg, men... Sett deg ned litt. Jeg vil prate med deg.
Hvorfor det?
Lidell ringte meg. Ikke bli opprørt. Han er bekymret for deg.
- Hva sa han? - Vil du åpne en sak om Marin?
Ja, og med god grunn.
Han lurer på om du ikke er for tett på saken.
- Hva sa du til ham? - Ingenting. Jeg sa at...
Jeg sa at du brydde deg om Marin. Jeg sa at det går bra.
Så nå har han et problem med meg og ringer pappa?
Han ringte meg som en venn. Ikke tenk på det.
Hva?
- Se på det! - Kom an! Gi ham inn!
Hei, kutt ut! Kom med meg.
Kom inn.
Etterforsker. Takk for at du kom. Slå deg ned.
Jeg snakket med Dorchester-politiet, og tiden din hos oss er visst over.
Hvem snakket du med?
Det var bare gode ting. På deres side og vår.
Det er bare på tide å la deg gå. Du har vært til fabelaktig hjelp.
Er det dette du vil?
Novack har sine egne saker hun har ignorert.
Heather?
Forsvaret i Julian Walker-saken listet deg som vitne i rettssaken.
- Vi kan ikke jobbe mot hverandre. - Det var et strategisk trekk.
Det fikk Miss Walker til å innrømme at hun ikke er moren.
Vi vet du bryr deg om ungen. Vi gjør det også. Det har bare gått langt nok.
Langt nok til at du vil stenge byen.
Som jeg sa: Vi er takknemlige for hjelpen din.
Du kan ikke fortsette å komme hit.
Jeg ville bare prate med deg.
- Moren din er bekymret for deg. - Ikke nok til å komme hit selv.
Hva vil du?
Kom tilbake.
Du trenger ikke bo hos moren din. Du kan bo hos oss.
Folkene her vil hjelpe meg.
Men de sier de vil hjelpe deg, men de vil ikke det. De vil bare...
Ikke lat som om du vet hva som er best for meg. Du aner ikke.
- Jeg er bestevennen din. - Bestevenner oppfører seg ikke sånn.
Jeg var full den kvelden. OK?
Og dum.
Det skjer ikke igjen. Jeg er lei for det.
Du og alle andre. Jeg synes du bør dra.
Er det det? Skal du stenge meg ute etter én kveld?
Jeg kan ikke miste en til akkurat nå, Marin.
Husker du da vi stjal fra veska til mamma?
Og vi dro til Northridge for første gang...
Kan vi ikke bare gå tilbake til det?
Vær så snill.
Bli voksen, Heather. Ikke noe av det betyr noe lenger.
Dra hjem.
- De plasserte Julian på enecelle i går. - Hvorfor det? Hva skjedde?
Jeg vet ikke. De sa det var et slagsmål.
Jeg vet du har snakket med ham. Han ringte deg, gjorde han ikke?
- Ja. - Hva sa du til ham?
- Ingenting. Han ville bare prate. - Pratet dere om meg?
Han ville bare vite hva som skulle skje.
For jeg prøvde å besøke ham, men han nekter å se meg.
Han sier han bare vil prate med deg. Hvorfor sier han det?
Jeg vil ikke komme mellom dere, men kanskje du bør la meg se ham alene.
Se til at han har det bra.
Jeg hørte hva som skjedde med deg.
Holder du ut?
Jeg forstår ikke dette stedet. Alt jeg gjør, er galt.
Og jeg finner ikke ut av det. Kanskje den legen har rett.
- Kanskje det er noe galt med meg. - Nei.
Det er noe galt med dette stedet.
Du vet, moren din er bekymret for deg.
Hvorfor vil du ikke prate med henne?
Du vet den drømmen jeg fortalte om. Tingen med hette som...
Ja.
Hun vil at jeg skal tro at det bare er en drøm.
Men hun lyver.
Sier du at noen faktisk kom inn på rommet ditt?
De prøvde å ta meg.
Når var dette?
For noen uker siden.
Midt på natta.
Jeg var i halvsøvne, men...
Jeg så ham komme inn.
Så dro de ham ut av rommet.
Så du ansiktet hans?
Nei.
Hvorfor lyver moren din til deg om dette?
Du er her. Jeg trodde du var på The Cobble Stone.
Jeg tar meg en frikveld.
- Det høres bra ut. - Heather fortalte hva som skjedde.
Ja.
Jeg skulle ønske du hadde dratt før. Da hadde det ikke endt sånn.
Jeg klandrer henne ikke. Selv om hun gjør en feil.
Hun beskytter karrieren sin. Noe hun bør gjøre.
Du hjalp henne ikke akkurat med det.
Har du noensinne vært på Mosswood, Jack?
- Jeg har ikke hatt gleden. - Kjenner du folk som har det?
Du må stoppe med dette. Nå. Bare dra hjem, Harry.
Hva vet du om Glen Fisher?
Hva vet jeg om Glen Fisher? Glen Fisher er hel ved, etterforsker.
Glen Fisher er en lovlydig borger som alle vi andre.
Dere er venner. Dere har vært venner en stund.
Hva mener du med det?
Bare at jeg vet hvordan Keller er. Ingen skal prate.
- Alle later som om de beskytter hverandre. - Har du noe å si? Si det.
For en idiot jeg er. Jeg har lurt på hva jeg gjorde alle disse årene.
Du har aldri tenkt på noen andre enn deg selv.
- Jeg bør nok sove et annet sted i natt. - Det er lurt.
Skål for å aldri forandre seg.
Liker du de du bor hos?
Huset lukter rart. Som en gammel gryte.
Det er godt.
Når kan vi dra hjem?
Mamma?
Saken med lukter er den at man blir vant til dem.
Så merker man dem ikke lenger.
Arbeidet i går kveld... forandret ting.
Jeg merket det i lufta. Frigjøringen... Klarheten.
Vi kan gå lengre nå.
- Det er noe før vi begynner. - Det kommer frem. Ikke tenk på det.
Det gjelder Marin. Hun er gravid.
Hun sliter, men vet hva som må gjøres. Jeg tenkte du måtte vite.
Jeg ordner det med dr. Poole.
Nei. Ikke gjør det.
Om hun ikke vil... trenger hun ikke. Hun bør beholde det.
- Virkelig? - Ja.
Vi oppdrar ham. Alle sammen.
Barnet knytter oss sammen.
Har hun valgt et navn?
Tekst: Audun Bie