PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Proč si nemůžu vzpomenout?
Jak se dnes cítíš, Coro?
Byla tam tapeta, co připomínala potisk na dolarovce.
Je na každé stěně.
Za dva týdny budete odsouzena. Bez možnosti odvolání.
Soudní řízení se ukončuje.
Máme auto, které Mason Tannetti viděl na místě činu.
Minulý týden ho ukradli v Trentonu.
Dva pasažéři, pravděpodobně narkomani.
Ta holka otěhotněla.
Dítě chtěla pojmenovat Winter.
Ale J.D. nechtěl být otcem.
Maddie, když otěhotníš, nejsi důležitější. Ani když skočíš pod auto.
Tode, to je Cora.
Řeším s ním jeden pracovní projekt.
Nemůžu dýchat. Moje srdce.
Jsi v pořádku. Všechno je v pořádku.
- Ne, ten prášek je jed. - Jen ti to najelo.
Tak jdeš?
Coro, tak jdeš?
Pomozte mi! Dýchej!
Byla to Phoebe. Celou dobu to byla Phoebe.
Chtěla jsem ji vzít domů.
Věděla jsem, že se něco stane. Já jsem to věděla.
Není to vaše vina.
- Měla jsem to zastavit. - Coro, vy za to nemůžete.
Nemohl za to ani Frankie, snažil se ji zachránit.
A já ho zabila.
A co se stalo potom?
Ty jizvy na vašich rukách? Muž v masce?
Já nevím.
Najdu svědka, který u toho byl.
Teď máme motiv. Vy máte obhajobu.
- Dobře, jdeme. - Budete v pořádku.
Je to nutné?
Byl tu někdy nějaký sádrokarton?
- Nějaké tapety? - Ne.
Co jsem tady, vypadá to stejně.
Mluvil jsem s jeho ženou. Tod Richter, před dvěma roky zemřel na rakovinu ledvin.
Dobře. Ale i tak mohl být muž v masce.
Pátého července, dva dny po té události ve sklepě,
Richter odletěl s manželkou obnovit své sliby do Karibiku.
- Zůstali tam měsíc. - Sakra. Dobře.
Naše poslední šance.
Možná ti dva oddělali Lamberta, protože něco věděl.
Už to řeším. To auto ukradli v Trentonu.
Na mýtnicích mi hledají videozáznam podle poznávačky.
Dobře.
- Díky. - To nestojí za řeč.
Řekni mi to.
Povídej.
Nevzpomínám si.
Hodná holka.
Ve sklepě byla spousta DNA stop, žádná ale nepatří Coře Tannettiové.
Ale máme DNA shodu s tím tělem.
Je to Phoebe Laceyová.
To nestačí, ale něco ještě najdeme.
Díky.
Mýtnice je našla.
Policie v Albany zná toho vpravo. Daniel Burroughs, říkají mu Duffy.
- Máš adresu? - Ne.
Ale Duffy si před dvěma dny najal minibus pro patnáct lidí.
- Upozorníme všechny služebny. - Jo, to už jsem udělal.
Kód pět, nový bílý minibus,
poznávací značka 7G6024, vůz jsme viděli na 3342, silnice 9.
4-5, jedu tam.
Podezřelý vešel do budovy, podle nápisu je to lékařská poradna.
Ještě tam je?
Ano, pane. Nevím, co se děje. Čekám na posily.
Zatraceně.
Tohle je soukromý podnik, musíte odejít.
Dobře.
Co je to za podnik?
Říkal jsem, že máte vypadnout.
Dobrá, dámy, autobus odjíždí.
Duffy?
Daniel Burroughs?
- Podezřelý zneškodněn! - Vlevo! Vlevo!
- Prohlédněte kliniku! - Jdu na to!
- Tady čistý! - Čistý!
Dispečink? Máme střelbu na rohu Broadway a Division.
Takže vezmete holky na kliniku,
ony dostanou předpisy a vy je vozíte do lékáren.
Dostanou 50 dolarů a my prášky.
- Kdo píše ty recepty? - J.D.
- Má licenční číslo. - Tak proč jste ho zabili?
Já nikoho nezabil. To Duffy.
Znervózněl.
Říkal, že J.D. zavřou, že sebrali jeho ženskou.
Myslel si, že ho J.D. práskne.
- Dobře, takže... - Lže.
- Kdo tě najal? - Co?
- Na vraždu J.D. - Já ho vážně nezabil.
Byl to někdo z klubu Beverwyck?
- Odkud? - Harry.
Skončili jsme.
Dostal jste z podezřelého nějaké stopy ohledně Cory?
Ne.
Tři doktoři. Kalifornie, Texas, Ohio.
Minulý měsíc z nich někdo podvodně vylákal číslo licence.
To je všechno.
Dostal jste místní drogový gang.
Na to můžete být hrdý takhle v úterý.
Mrzí mě, že to nepomůže Tannettiové.
- I tak to byla dobrá policejní práce. - Je to nějak propojené.
Musí být.
Pořád hledám.
Myslel jsem, že ti dva budou chybějící dílek skládačky,
ale nebyli.
A já...
Ještě to jednou projdeme, určitě se něco objeví.
Proč neřekneme soudkyni Bairdové, co se mi stalo?
Potřebujeme svědka, jinak váš příběh neuspěje.
- Zítra mě odsoudí. - Já vím.
Je mi to líto.
Tannettiová! Návštěva.
Nečekala jsem, že přijdeš.
Tvůj otec mě přesvědčil.
Chci ti říct, co se stalo Phoebe.
Takže?
Vzala jsem ji tu noc ven a nelituji toho.
Protože potkala kluka a zamilovala se.
Tančili, vyspali se spolu.
Ona mu umřela v náručí. Přesně tak to chtěla.
Jsi nechutná.
Nikdy jsem ji neviděla šťastnější než tu noc.
Phoebe byla pohřbená v lese. V hlíně. A sama.
Takhle to chtěla?
Proč jsi nezavolala policii, když jsme nepřišly domů?
- Proč jsi nás nehledala? - Mysleli jsme, že jste utekly.
Slyšela jsem, jak si špitáte o Floridě.
Plánovaly jste útěk, jako bych byla nějaká příšera.
Obrátilas Phoebe proti mně.
Jen jsme chtěly žít. O nic víc nešlo.
A podívej, jak jsi nakonec dopadla.
Teď jsem svobodnější, než jsem kdy byla s tebou.
Cora Tannettiová zavraždila cizího člověka, aniž by ji provokoval.
Nevidíme důvod, proč jí neudělit nejvyšší možný trest.
Slečno Hutchinsová, chce se vaše klientka vyjádřit?
Ne, vaše ctihodnosti.
Dala bych cokoliv, abych mohla vrátit ten den a všechno napravit.
Mrzí mě, že jsem vám vzala syna.
Nejsem vražedkyně.
Já taková nejsem.
Ale někdo mi vzal sestru a pohřbil ji v lese.
A měsíce mě držel zavřenou v místnosti.
Ani nevím, co mi udělali, ale ti lidé jsou tam venku.
- Paní Tannettiová... - Pořád jsou na svobodě.
Paní Tannettiová, uvědomuji si, že je to citlivá chvíle,
ale zřekla jste se práva na soud.
Nemohu vzít vaši obhajobu v potaz.
I když se obžalovaná přiznala a svého činu lituje,
není jasné, jak bude probíhat její náprava.
Aby se zavražděný a jeho rodina dočkali spravedlnosti,
odsuzuji obžalovanou Coru Elizabeth Tannettiovou
k vězení v nápravném zařízení
nejméně po dobu třiceti let.
Tím jednání končí.
Povstaňte!
- Harry? - Jo?
Přijdeš k nám dnes na večeři?
Budu dělat ossobuco.
Ne, díky. Není třeba.
Jen běž.
To je čtvrtý gril, který ukradli.
- Kdo? - Feťáci.
Jak víte, že to byli oni?
Kdo jiný by kradl gril čtyřikrát po sobě?
Můžete mi ten gril popsat, pane?
Jo. Značka Napoleon. Z nerezové oceli s bočním hořákem.
Boční hořák.
Ahoj.
Ahoj, zlatíčko.
Ahoj, miláčku.
Je tak velký.
Tady tě mám.
Koukej, jde to i do stran.
- Můžeš to dělat, jak chceš. - A umím i tohle, hele.
Učitelka říkala, že mu to ve škole jde.
Dobře hláskuje a píše.
Ale také nemá rád autority.
To mi zní celkem povědomě.
- Tati. - To je dobrý.
Byl dobrý nápad vodit ho sem?
Nechci mu ublížit ještě víc.
Je to dobrý nápad. Potřebuje mámu.
Pokud je snazší na mě zapomenout, pro něj, pro vás oba...
Příští týden zase přijdeme. A každý další čtvrtek.
Takhle to uděláme.
Dobře?
NAPLÁNUJTE SI ZIMNÍ DOVOLENOU
Slečno Beechamová? Jsem detektiv poručík Harry Ambrose.
Tohle musí být Winter.
- Už nejsem Beechamová. - Maddie Beechamová?
Je těžké vás najít.
Ale v registru je jen jedno další dítě jménem Winter.
A to je v Buffalu, tak jsem to nejdřív zkusil tady.
Mohu vám pomoct?
Víte, že jste pohřešovaná?
Můžu vědět, proč jste si změnila jméno?
- Měla jsem nezdravý vztah. - J.D. Lambert?
Byla jste třetího července 2012 v klubu Beverwyck, slečno Beechamová?
Byla jste tam s Corou Laceyovou a její sestrou Phoebe.
Na co si vzpomínáte?
Pohádala jsem se s J.D. a odjela jsem dřív než ostatní.
Ráno jsem sedla na autobus za sestřenicí do Vermontu.
Musela jsem od něj pryč.
Ozval se vám J.D. od toho večera?
On... Neustále volal.
Vyhrožoval mi. Říkal, že si mě najde.
Pak se omluvil a požádal mě, abych se přidala k jeho novému podnikání.
O jaké podnikání šlo?
Prodával oxykodon.
J.D. prodával prášky?
Začalo to po té noci?
Haló, ordinace.
- Doktora Strausse, prosím. - Kdo volá?
Detektiv Ambrose, Dorchester v New Yorku.
- Podívám se, jestli má čas. - Díky.
- Děkujeme. - Děkujeme, vaše ctihodnosti.
Ahoj, Harry.
Snad tohle místo poznáváte.
Mám právo zavolat právníka.
- Pane, vyjděte ven. - Ne, nikam nejdu.
Je to v pořádku.
Běžte, rozhlédněte se tady.
-Haló? -Tati?
Tati? Potřebuju pomoc. Stalo se něco hrozného.
- Kde jsi? - Jsem v Beverwycku...
Cože?
Jo, já vím. Vydrž, hned jsem tam.
Co se děje?
Frankie?
Tati.
Jsi v pořádku?
Nemůžu za to.
Co se stalo?
Nevím. Asi měla infarkt.
Zkoušel jsem ji oživit, ale praskla jí hruď.
Tahle holka má puls.
Jo, začala šílet. Napadla Frankieho a potom mě.
- Kdo to je? - J.D. Je to kamarád.
- Musíme ji odvézt do nemocnice. - Ohlásí to na policii.
- Byla to nehoda. - Jo?
Zkusíš je o tom přesvědčit?
Řeknu policii, co se přesně stalo.
- A to je co? - Váš syn byl po koule v té nemocné holce
a oba v sobě měli prášky, když ona umřela.
Možná to byla nehoda, možná ne, každopádně to nevypadá dobře.
Frankie, jeď domů.
- Vem si auto a jeď. - Co uděláš ty?
Zkrátka jeď!
Tak běž!
To bude stačit.
Teď odsud zmiz, postarám se o zbytek.
Jak chcete.
- Musíš ji odsud odvézt. - To nepůjde.
Vyhoď ji před nemocnicí.
Chceš, aby sem přišla policie?
Tak co s ní chceš dělat?
Proboha.
Nekoukej se na to. Čím méně víš, tím lépe.
Připrav ho.
- Na co? - Dnes se vracíš do L.A.
Pojď, musíš do sprchy.
Jak se dnes cítíš?
Klid, je to v pořádku.
- Co tu sakra děláš? - Jenom si ověřuju,
že je u vás všechno v pořádku.
A chtěl jsem vás o něco požádat.
O laskavost.
Podle Michaela Voltaggia je tato debata pokrytecká.
Jestli to bude zpráva dne...
- Pořád nic? - Ne.
To ubohé děvče.
A její rodiče.
Až se uzdraví, někam ji odvezu.
Třeba si na to nevzpomene.
A co když ano?
Řekni, co si pamatuješ.
- Prosím. - Na co si vzpomínáš?
Jste v pořádku?
Kde to jsem?
Ta kradená čísla licencí patřila kolegům doktora Belmonta.
J.D. ho celou dobu vydíral.
Byl jste to vy.
Vzpomínám si na vaše oči.
Vím, že jste to udělal pro syna.
Hrozně mě to mrzí.
V pořádku, zvládnu to. Díky.
Když jsem vás na stanici poprvé vyslýchal,
ten způsob, jakým jste se vinila,
mi přišel hodně povědomý.
Protože to dělám také.
Ale věc se má tak,
že co nám někdo udělal, když jsme byli mladí,
nebyla naše vina.
Neudělali jsme nic špatného.
Ale nějak...
Stejně nevím, co si s tím počít.
Nechal ji v zapadlé uličce v Poughkeepsie,
jako by byla pytel odpadků.
Od té chvíle Cora procházela životem
nejen s vírou, že byla závislá na heroinu,
ale že zavinila smrt své sestry.
Snášela všechno to týrání
od Patricka Belmonta, J.D. Lamberta i její vlastní rodiny.
A vzdala se?
Ne, kdepak.
Vyléčila se, vdala se.
Má překrásného syna.
Žila normální život, daleko od násilí a své minulosti.
Až jednoho dne, kdy byla na pláži s rodinou,
uviděla na ručníku vedle sebe Frankieho Belmonta.
Tehdy se to všechno vrátilo.
Tohle je za má léta v této pozici jedinečná chvíle.
Vzhledem k novým důkazům shledávám, že obžalovaná Cora Tannettiová
jednala pod vlivem extrémní emoční poruchy.
Tímto snižuji obvinění z vraždy druhého stupně
na zabití prvního stupně.
A než aby strávila další den ve vězení,
nařizuji převoz paní Tannettiové
na zabezpečenou psychiatrickou kliniku.
K případu se vrátíme každé dva roky a k propuštění dojde,
až nebude nadále představovat nebezpečí pro sebe a ostatní.
Povstaňte, prosím.
- Co je? - Jsem na tebe hrdý.
Vypadáte šťastně. Možná...
Jo.
Dva roky a určitě budete venku.
Občas za vámi přijedu, abych věděl, že s vámi zacházejí dobře.
Bude to v pořádku.
Děkuji.
S rozsudkem jsme spokojení.
Soud uznal, že čin paní Tannettiové
nebyl úmyslný. Šlo o důsledek psychologického trauma.
Postaráme se, aby měla adekvátní péči
a byla co nejdříve propuštěna.
Rádi bychom rodině Tannettiových dali prostor
vše náležitě zpracovat.
Překlad titulků: Mirka Spudilová