Od dne, ko pridemo na ta planet
in v sonce zamežikamo,
je več vsega, kot se videti da,
je več vsega, kot se postoriti da.
Daleč preveč, da bi vse dojel,
je več vsega, kot se najti da.
A sonce drsi čez modro nebo,
veliko in malo se v neskončnost vrti.
Ta krog je življenje
in nas vse poganja
skoz up in brezup
skoz vero, ljubezen.
dokler se ne najdemo
na poti zaviti,
v tem krogu,
krogu življenja.
Ta krog je življenje,
ki nas vse poganja
skoz up in brezup,
skoz vero, ljubezen.
Dokler se ne najdemo
na poti zaviti,
v tem krogu,
krogu življenja.
DrSi predstavlja LEVJI KRALJ
Življenje ni pravično, kajne, moj mali prijatelj?
Medtem, ko nekateri uživajo ob pojedinah, drugi živimo v temi
in prosimo za ostanke.
Mislim, da sva si midva enaka.
Oba hočeva pot iz tega.
Prihaja kralj! To ni vaja! Njegovo Veličanstvo želi biti slišano.
Ko kralj vstopi moraš vstati in poklekniti pred njim.
Zazu, zaradi tebe mi je pobegnilo kosilo.
Mufasi boš odgovarjal, ker si zamudil jutranji obred.
Nikomur ne odgovarjam. –Skar? Skar. Skar!
Ne glej me tako. –Si lačen, Zazu?
Lahko bi kaj pojedla.
Ne smeš me pojesti. Prepovedano je pojesti kraljevega zaposlenega.
Prosim, nehaj.
Poglej kdo je prišel na obisk k navadnim ljudem.
S Sarabi te nisva videla na Simbovi predstavitvi.
To je bilo danes?
Očitno sem pozabil.
Nisem hotel užaliti Veličanstva ali Sarabi.
Veš, da zelo spoštujem kraljico.
Kot kraljev brat bi moral biti prvi v vrsti.
Saj sem bil. Sta pozabila?
Ampak le dokler ni prišel predragi princ.
Ne obračaj mi hrbta, Skar.
Ne, Mufasa. Raje ga ti ne obrni meni.
Je to izziv?
Niti sanjati si ne upam, da bi te ponovno izzval.
Pametno. Njegovemu Veličanstvu nisi kos.
No, dobil sem levji delež možganov.
Ko gre za surovo moč pa se bojim, da bo moj starejši brat
večno vladal.
Ne večno, Skar.
Nekoč bo vladal moj sin.
Simba bo tvoj kralj. –Naj živi kralj.
Kaj naj storim? –Dajte, no.
Oba veva, da bi ga morali že zdavnaj izgnati iz Dežele ponosa.
Moj brat je, Zazu. To je njegov dom.
Dokler bom kralj se to ne bo spremenilo.
Vsaka družina ima kakšnega čudaka, gospod.
Imel sem bratranca, ki je mislil, da je žolna.
Z glavo je tolkel ob drevesa, naši kljuni pa niso namenjeni temu.
Redno je imel pretrese možganov. Joj, že odhajate.
Že prihajam.
Očka, si buden?
Daj, zbudi se!
Očka!
Očka, očka, očka!
Tvoj sin je buden. –Pred sončnim vzhodom je tvoj sin.
Daj, očka, greva. Obljubil si, da lahko grem danes na obhod s tabo.
Današnji dan se je začel, ti pa si obljubil. Si buden?
No, dajva.
No, pa dajva. –Kaj bova najprej?
Dava navodila za lov? Loviva hudobne vsiljivce?
Očka, v napačno smer greš!
Očka?
Po navadi ne smem iti sem.
Glej, Simba. Vse, kar obsije svetloba je naše kraljestvo.
Vladaš vsemu temu? –Ja.
Ampak kraljeva vladavina je kot sonce. Najprej vzhod, nato zahod.
Nekega dne bo moje vladavine konec.
Takrat boš ti postal novi kralj. –In vse to bo moje?
Ne pripada nikomur. Postal boš nov zaščitnik. Velika odgovornost.
Vsega, kar obsije svetloba?
Drevesa? Luknja z vodo? Pa tista gora?
Kaj pa tam, med sencami?
Tja ne smeš, Simba. –Mislil sem, da lahko kralj počne kar hoče.
Vzame ozemlje.
Vsi gledajo kaj bi vzeli, dober kralj pa gleda, kaj lahko da.
Vse, kar vidiš, živi v sožitju. Ravnotežje je treba vzdrževati.
Kralj mora to ravnotežje razumeti in spoštovati vsa živa bitja.
Od mravlje do antilope.
Očka, ne jemo antilop? –Jih, ampak naj ti razložim.
Ko poginemo, se naša telesa spremenijo v travo.
Antilope jedo travo. Tako smo vsi povezani v krog življenja.
Gospod! –Dobro jutro, Zazu.
Imaš jutranje poročilo? –Seveda, gospod.
Deset flamingov je samo stalo,
dve žirafi sta si razgibavali vrat …
Že čebele brenčijo, da se leopardi izpostavljajo …
Bi se malo zabaval?
Ptice čivkajo ob 4h zjutraj. Rekel sem: "Ja, ptice, razumem vas."
Ostani pri tleh. –Zmogel bom.
Pazi na veter, sence in čakaj pravi trenutek za odriv.
Gepardi so ukradli večerjo pavijanom, ti pa divjajo kot opice.
Gepardi ne bodo pridobili. Moje skromno mnenje.
Ponovil bom. Gepardi ne bodo …
Dajte, no! To so novice!
Zelo dobro!
Gospod! Hijene so v Deželi ponosa!
Na lovu so. –Kje je Sarabi? –Vodi obrambo.
Zazu, pelji Simbo domov. –Očka, vzemi me s sabo. Pomagal bom.
Ne, sinko. Ostani z ostalimi mladiči.
Nisem mladič.
Pridi, greva domov.
No, tukaj sva. Zdaj pa se igraj z ostalimi mladiči.
Super …
Če hočeš kaj ubiti moraš ostati sklonjen.
Znam loviti, stric Skar. –Upam, da nas kdaj ne napadejo hrošči.
Pojdi v svoj brlog, Simba. Jaz nisem varuška.
Varuška? Jaz bom kralj Skale ponosa.
Očka mi je pokazal kraljestvo in rekel, da bom nekoč jaz vladar.
A tako? –Pomisli.
Ko bom kralj, ti bom moral ukazovati.
Moral ti bom dajati navodila. Čudno, kajne?
Sploh ne veš kako.
Torej ti je oče pokazal celotno kraljestvo?
Ti je pokazal tudi, kaj je v sencah, na severni meji?
Ne. Rekel je, da nikoli ne smem tja.
Prav ima.
Slonje pokopališče ni pravi kraj za mladega princa.
Slonje pokopališče?
Ojej, preveč sem rekel.
Glede na to, da boš kralj bi prej kot slej izvedel.
Si bil tam? –Vsi smo že bili. To ni kraj za mladička.
Vsa ta gnijoča okostja in mlake živega blata …
Okostja? Blato?
Obljubi, da ne boš hodil tja, Simba.
Zdaj pa pojdi.
Zapomni si, da je to najina skrivnost.
Vaše Veličanstvo.
Pridi, Nala! Iti morava!
Kam? –Do vode.
Simba, kopam jo. –Tudi tebe bo treba.
Mama, saj znam sam.
Bodi pri miru. –Daj no, uničuješ mi grivo.
Še za ušesi.
Daj no, mama.
No, pa sem čist. Lahko greva?
Hijen ni več. Vse ste jih odgnali.
Samo do vode in nikamor dalje.
Ostanita sklonjena.
In še nekaj. Zazu gre z vama.
Zazu?
Ali gre Zazu z vama, ali pa ostaneta tukaj.
Pridita, držimo se skupaj.
Pazimo eden drugega.
Zdaj pa po resnici. Kam greva? –Kako si vedela?
Sovražiš vodo. –Slišal sem za super kraj, Nala.
Najbolj nor, neverjeten … –Samo povej kje je.
Slonje pokopališče.
Kul. Kako daleč je? –Ne daleč. Do sence.
Ne skrbi. Vsi so že bili tam. –Še nikoli nisva bila tako daleč.
Kaj, če se izgubiva? –Umiri se. Zjutraj sem bil z očkom na obhodu.
Nimava skrbi. –No, nekaj je.
Grožnja na vidiku! Nekaj se približuje.
Pozabita, to je moja senca. –Kako se ga bova znebila?
Zaupaj mi in mi sledi na svobodo.
Čudovito je videti bodočega kralja z njegovo bodočo kraljico.
Kar golil bi se.
Kako misliš bodočo kraljico? –Nekega dne bosta omožena.
Oženjena, vezana …
Simba, govoriš ptičji jezik? –Poročena!
Nekega dne bosta poročena.
Eden z drugim.
Fuj!
Ne, to se ne bo zgodilo. –Čisto nikoli, Zazu.
Prijatelja sva, pa še nosorogov se boji.
On pa še ni jedel impale. –Enkrat sem jo poskusil.
Ne bova se poročila, Zazu. –Monarh, ki ignorira tradicijo?
Bojim se, da boš s takim odnosom bolj slab kralj.
Nihče mi ne bo govoril kam bom hodil, kaj bom delal in s kom bom.
Ni še bilo kralja, kot bom jaz. –Simba, ne moreš pobegniti usodi.
Le glej.
Jaz bom en mogočen kralj! Sovražniki pazljivo!
Nisem še videl kralja živali brez grive.
Takšne glavne zvezde doslej še ni bilo.
Učim se vzvišeno strmeti, poskušam že rjoveti.
Za zdaj še precej slabo.
Oh, komaj čakam, da bom kralj.
Še dolga pot je do tja, mladenič.
Če misliš … Nič več "Naredi to!"
Ko sem to rekel …
"Pojdi tja!"
Ne razumete.
"Nehaj s tem!" –"Poslušaj me!"
Poslušajta me!
Potepal se bom do noči …
Ni govora!
Delal vse, kot se mi zdi.
Mislim, da se morava iskreno pogovoriti.
Kralji si ne pustijo pameti soliti.
Če bo kraljestvo tako, se bom raje odselil.
Nehal bom služiti kralju in zapustil Afriko.
Ne bi zdržal.
Ta otrok je čisto podivjal.
Komaj čakam, da bom kralj.
Simba, ne vidim te!
Ves čas te moram spremljati. Izgubil sem ga!
Vem, kaj delata. Kam greš, Simba?
Dajta no!
Ne moreš se mi skriti. Prisegel sem, da te bom varoval.
Poslušajta me.
Oprostite, da vas nadlegujem. Ste morda videli …
Je majhen lev. Majhen, ampak srčkan.
Poglejte na levo vsi. –Pa na desno vsi.
Kamor se ozreš, v soju sem luči.
Ne še.
Zapojmo vsi, doni naj onkraj skal,
naj ptički vest nesó za vsak vogal,
Vidim vaju!
kralj Simba si bo resno duška dal.
Komaj čakam, da bom kralj.
Simba!
Komaj čaka, da bo kralj.
Oh, komaj čakam,
komaj čakam,
da bom kralj!
Izgubil sem ga. Mufasa me bo oskubil.
To je slabo.
Znebila sva se ga. –Ja, saj vem kaj misliš.
Misliš, da je bodoči kralj tudi genij. –Saj nisi resen.
Brez svoje kraljice ti ne bi uspelo.
Pozabljaš samo, da kraljice ne bo.
Prav imaš. Raje bi se poročila z mravljinčarjem.
Veliko sreče pri iskanju.
Srečo boš imela, če zdaj ne boš dobila modrice. –Lahko poskusiš.
Pa sem te. Dolžan si mi opravičilo. –Nikoli.
Spet sem te. –Nala, nehaj.
Kaj je to?
Ne boš me pretental. Vem, da ni nič takega …
Tukaj sva.
Pridi.
Simba, daleč od Dežele ponosa sva.
Našla sva ga, Nala. Veš, kaj to pomeni? –Da lahko greva domov?
To pomeni, da ne bova več obravnavana kot mladiča.
Simba, pridi dol. Nevarno je.
Nevarnost? Nevarnost je zame nekaj smešnega.
Super! Slišiš to, Nala?
Pridi, Simba. Dokazal si, da si pogumen.
Sonce zahaja. Ne bom samo čakala, da …
Poglejta to.
Nismo pričakovali gostov.
Bi rada ostala na večerji?
Ja, na večerji. Ker izgledata kot polnočni prigrizek.
Mi daš malo prostora? –Samo pomagam ti.
O tem sva že govorila. Začnem sam.
Zamotim plen, da ga drugi obkolite. –Žal mi je.
Naj ti ne bo. Delaj kot je treba.
To pa je obrok, na katerega čakam že celo življenje.
Pravi posladek bo pojesti kraljevega sina.
Samo malo. Kralj? Vsi mislimo istega?
Vladarja tistega kraja? –Mufasa ni moj vladar!
Nič mi ne smeš storiti! Jaz sem bodoči kralj!
Ukazuje mi. Očetova moč ga je čisto prevzela.
Zanima me, kakšen okus ima pogum.
Pusti ju, Shenzi, naredila sta grozno napako.
Če boš to naredila, boš začela vojno z Mufaso!
Hijene in levi so v vojni že od vekomaj.
Ampak Mufasa ne bo več imel naslednika.
Tecita!
Ne pustite jim uiti.
Pridi!
Ste slišali? To je bodoči kralj.
Usmili se me. Daj še enkrat.
Če se še kdaj približaš mojemu sinu …
Ne, Mufasa. Nikoli več.
Opozoril sem te, Shenzi.
Mislila sem, da si pogumen.
Pelji Nalo na Skalo ponosa.
Da, gospod.
Ne bodite prestrogi, gospod.
Spomnim se trmastega mladiča, ki je vedno znal zaiti v težave.
Zdaj pa je zelo ugleden. Se ga spomnite, gospod?
Sina moram podučiti.
Pridi, Nala.
Namenoma me nisi ubogal. –Vem.
Lahko bi te ubili. Ogrozil pa si tudi Nalo.
Razumeš, s čem se igraš?
Tvegal si prihodnost našega ponosa.
Hotel sem ti pokazati da zmorem.
Da sem kot ti.
Pogumen sem samo, ko moram. Takrat, ko ni drugega izhoda.
Ničesar se ne bojiš. –Danes sem se.
Res? –Ja, bal sem se, da te bom izgubil.
Torej se tudi kralji bojijo?
Bolj, kot si lahko predstavljaš.
Veš kaj? –Kaj? –Hijene so bile še bolj prestrašene.
Nihče ne sme jeziti tvojega očeta.
Pridi.
Očka, saj sva prijatelja, kajne? –Seveda sva.
Vedno bova skupaj, kajne?
Naj ti povem nekaj, kar je meni povedal moj oče.
Poglej zvezde.
To so veliki kralji iz preteklosti, ki pazijo na nas.
Res? –Ja.
Ko se boš počutil osamljenega
se spomni, da bodo tam vedno kralji, ki te bodo vodili.
Tudi jaz.
Ne vidim jih, očka. –Glej, sinko.
Glej.
Mufasa je močan. Veliko močnejši od nas.
Daj mi malo prostora. –Kaj? Lahko ležiš kjerkoli v jami.
Kam pa naj … –Rabim malo zasebnosti.
Dobro? –Dobro.
Ne podcenjujem te. Dober si bil. –Ampak on je …
To počneš nalašč.
Pogumen si, žilav. Dobra energija. –Zdaj pa si samo še zloben.
Dobra drža.
Ko naslednjič vidim Mufaso, bo dobil nepozabno lekcijo.
Srečo imaš. Za tabo je. –Mufasa?
To ni kralj.
Ubili ste vse, kar je živelo na tem ozemlju,
ko vam pošljem dva mladiča, pa se vrneta živa in zdrava.
Izgleda, da bomo morali požreti tebe.
Zakaj bi za en obrok zavrgli razkošno življenje?
Le kaj nam lahko ponudiš?
Kraj, kjer bi se najedli do sitega.
Vse, česar se dotakne svetloba, vam je na voljo za obrok.
V Deželi ponosa nimaš vpliva. Tista lovišča nadzira kralj.
Zato ga bomo ubili.
Mufasa se pri lovu preveč drži nazaj.
Ko bom jaz kralj, bodo izbrani lahko vzeli, karkoli bodo hoteli.
Hijenin trebuh ni nikoli poln.
Mufasa je premočen, da bi ga izzval.
Mufasa je le še preteklost.
Dotrajan, napačen režim,
čigar konec je neizbežen.
Čas je za nove sanje.
Levji so časi drugačni,
tudi časi hijen morajo postati.
Imam jasno in široko vizijo,
vključuje tudi vas.
Pripravite se na prevrat stoletja,
pripravite se na spletko vseh spletk.
Natančni načrt in usklajen urnik,
Leta tajenja, koš potrpljenja,
da končno bom kralj, ga bodo priznali in spoštovali,
kot čudo, ki mu para ni.
Moje želje niso več skrite,
pripravljeni bodite.
Pripravljeni bodite! –Pripravljeni bodite!
Pripravljeni bodite!
Pripravljeni bodite.
Bliža se!
Naše želje niso več skrite,
Pripravljeni bodite!
Očka je bil jezen name. –Zato pa sva tu, Simba.
Poznam način, kako se mu lahko odkupiš.
Darilo, zaradi katerega bo pozabil, da se je kaj zgodilo.
On je kralj. Le kaj mu lahko dam.
Rjovenje. –Rjovenje?
Ja! Si slišal to?
V tej soteski se vsi levi naučimo rjoveti.
Vsi? Tudi moj očka?
Tudi Mufasa je prihajal sem.
Ni hotel oditi, dokler se rjovenje ni slišalo do roba.
Tako daleč? –Ja, tako veš, da znaš.
Z malo vaje te ne bodo več obravnavali kot mladiča.
Poglej to.
Zmogel boš. Potrebuješ čas.
Pridem kasneje.
Očka bo zelo ponosen, kajne? –Takega darila ne bo pozabil.
Hitro, Mufasa! V soteski je stampedo!
Simba je tam! –Simba? –Našel ga bom.
Zazu! –Zdrži. Pomoč je na poti!
Na tistem drevesu je!
Prihajam, Simba. Drži se!
Pomagal jima bom. Ti pojdi po krdelo.
Pojdi!
Očka! –Simba!
Skoči k meni, sinko.
Očka!
Pomagaj mi, Skar.
Naj živi kralj!
Ne!
Očka?
Daj no, zbudi se.
Na pomoč! Naj kdo pomaga!
Kaj si storil, Simba?
Bil je stampedo. Skušal me je rešiti.
Bila je nesreča. Tega nisem hotel. –Seveda ne.
Tega nikoli nihče noče.
Ampak kralj je mrtev. Če ne bi bilo tebe …
Bi še živel.
Veliko je pričakoval od tebe. Dal ti je mnogo priložnosti.
Tako si mu poplačal?
Nisem vedel. –Le kaj bo rekla tvoja mama?
Sin, ki je kriv za očetovo smrt.
Fant, ki je pokončal kralja.
Kaj naj storim? –Beži.
Zbeži in se nikoli ne vrni, Simba.
Ubijte ga!
Pojdita za njim in se prepričajta, da je mrtev.
Resno? –Oprosti.
To je prava razdalja. –V redu.
Mladič takega padca ne more preživeti.
Rekla ji bova, da sva šla za njim in ga požrla.
Super, ker sem lačen. –Ne greva dol.
Simba je mrtev. To je vse, kar mora vedeti.
Meni je prav.
Mufasina smrt je prava tragedija.
Najboljši vodja, ki ga je krdelo kdaj imelo.
Izguba brata me je res globoko prizadela.
Pa tudi mali Simba, ki je komaj začel živeti.
Mladič, v katerega smo polagali naše upe.
Res velika izguba.
Želim si le, da bi pravočasno prišel v sotesko,
da bi jima lahko pomagal.
S težkim srcem vam sporočam, da bom moral jaz zasesti prestol.
Mufase in Simbe ni več, kar pomeni, da sem jaz kralj.
Priznati moram, da tega ne bom zmogel sam.
Potreboval bom pomoč,
da zagotovim varnost krdela.
Ostani tu, Nala.
No, zaradi teh tragičnih dogodkov
bomo zdaj vstopili v novo obdobje našega krdela.
V veličastno prihodnost.
Mojbog.
Zgrešil sem jih. En dan bom zadel enega od jastrebov.
En dan bom. –Ne vem zakaj ti je to tako pomembno.
Bolje bi se počutil.
O, ne. Levji mladič. –Ni lev. –No, pa poglej kaj je.
Kaj je? –Ni lev. Kosmata ptica je.
Izgleda kot lev. –Pa ni. Naj si ga bolje ogledam.
No, pa poglejmo, kaj imamo tu.
Lev je! Teci, Pumba! –Počakaj, Timon.
Počakaj, Timon! To je mali lev. –Zrastel bo.
Obdrživa ga. Lahko? Vsak dan ga bom peljal na sprehod.
Če bo kaj umazal bom počistil. –Nekaj bo umazal s teboj.
Tebe bo pojedel, mene pa uporabil kot zobotrebec.
Nekega dne, ko bo velik in močan bo na najini strani.
Kaj pa, če bo na najini strani? Poslušaj me!
Imeti za sabo krvoločnega leva morda sploh ni slaba ideja.
Ga lahko obdrživa? –Seveda ga lahko.
Kdo je tukaj pametnejši?
Ime mu bo Fred. –Kdo sta vidva?
Rešila sva ti življenje. –Tako je.
Marsikaj sva tvegala v boju z jastrebi. –Ja, s celimi hordami.
Jaz sem Pumba, to je Timon. –Sem omenil, da sva te rešila?
Sploh ni pomembno. –Hej, kako kisel si.
Ni pomembno? –Ja, ker že nimam dovolj težav.
Zdaj še njegove težave. –Ampak mu lahko pomagava.
No, na kratko povej kako si.
Storil sem nekaj groznega. Nočem govoriti o tem.
Vsi delamo napake, mali. Gotovo ti lahko kako pomagava.
Ne. Razen če znata spremeniti preteklost.
To pa je velika usluga. –Ja, to bi bilo težko.
Zakaj bi spreminjal preteklost? Tako ali tako se je že zgodila.
Tega ne moreš spremeniti. –Veš, kaj pa lahko spremeniš?
Prihodnost. Najina posebnost. –Ja, to delava midva.
Kako spremeniš nekaj, kar se še ni zgodilo?
Da spremeniš prihodnost, moraš pustiti preteklost za sabo.
Zelo zadaj.
Mali, slabe stvari se dogajajo. Tega ne moremo spremeniti, kajne?
Res je.
Ne, ni. Ko ti svet obrne hrbet, ga ti obrni njemu.
Glej le naprej. –"Kaj" pa spremeni v "kaj zdaj".
Mene niso tako učili. –Morda pa potrebuješ novega učitelja.
Ponovi za mano. Hakuna matata.
Kaj? –Hakuna matata. –Hakuna matata.
Večina boljše reagira, ko jim to prvič omeniva.
Kakorkoli, Hakuna matata. –Nekateri začnejo ploskati.
Pomeni brezskrbnost. En, dva … –Tukaj jaz štejem.
Jaz hočem šteti. –Zakaj ne bi štela skupaj? –Dobra ideja.
En, dva …
Hakuna matata, čudovita potuha.
Hakuna matata, to ni modna muha.
Pravi, bodi brez skrbi do konca svojih dni,
ena bolj lagodnih filozofij.
Hakuna matata. –Hakuna matata? –Ja, to je najin moto.
Kaj je moto? –Jaz ne. Pa ti?
Dobra.
Ti dve besedi bosta rešili vse tvoje težave. Poglej Pumbo.
Ko bil je še pujsek mlad … –Ko bil sem še pujsek mlad …
Si dobro? –Postaja čustveno.
Je spoznal, da ne dehti, da v njegovi bližini vse obleži.
Občutljiva sem duša, kljub koži debeli.
In bolelo je, da so od mene vsi prijatelji hiteli.
To pa ni res, jaz sem bil vedno tu.
In sramota. –Ja, bilo sram ga je,
hotel sem celo spremeniti ime. –Kaj pa bi bil, Brad?
Vsak prdec me je znova potolkel.
Me boš ustavil? –Ne. Gabiš se mi.
Hakuna matata, čudovita potuha.
Hakuna matata, to ni modna muha.
Pravi, bodi brez skrbi do konca tvojih dni,
Zapoj, ja!
To je ena bolj lagodnih filozofij.
Hakuna matata!
Dobrodošel v najinem skromnem domu.
Živiva, kjer hočeva. –In počneva, kar se nama zljubi. –Čudovito je.
Res, kajne?
Družba, to je Simba. –Prijatelj, to je lev.
Pa hrana? S čim ga bosta hranila?
Sestradan sem. Lahko bi pojedel zebro. –Pa smo tam.
Ne, ne. Zeber je zmanjkalo. –Pa kakšna antilopa?
Poslušaj. Če hočeš živeti z nama, boš moral jesti to, kar jeva midva.
In ne pojesti nas.
Tu bi lahko našli kaj za pod zob.
Popolno.
Umaknite se? –Kaj pa je to?
Preveč žilavo. –Ta ima okus po oreških.
Ta pa ima mesnat okus. –Sluzasto, a poteši.
Hrustljavo. –Lokalna pridelava. –Resno?
Ja, od tu.
Super življenje je, mali.
Brez pravil in odgovornosti.
Ti so kremasti. Obožujem jih.
Dobri so. –Rad jih imam. –Ja, res so najboljši.
Lahko dobim glavo?
No, mali? –Hakuna matata pač.
Sluzasto, a poteši.
Tako, ja. –Nismo lagali. –Imam jajčeca.
Hakuna matata …
Pravi, bodi brez skrbi do konca svojih dni,
To je ena bolj lagodnih filozofij.
Hakuna matata.
Pravi, bodi brez skrbi. –Hakuna matata
do konca svojih dni. –Hakuna matata.
Ena bolj lagodnih filozofij.
Hakuna matata.
Še enkrat. –Ne, dovolj je. –Ja, presegli smo sami sebe.
Ravno smo se ogreli. –Naj malo pogrešajo glasbo.
Daj no, 200 kilogramov težji si, odkar smo začeli peti. –Jaz pa isti.
Pravi, bodi brez skrbi …
Reci, naj neha. –Ti si hotel, da zapojeva pesem.
Jaz? Ti si jo pel. –Najina pesem je. Ne smeva je deliti z vsakim.
Poglejta ta sončni zahod. –Ravno zato jo morava deliti.
Reci mu, naj neha. –Pravi, bodi brez skrbi …
Zdaj poje solo, Pumba. To je nočna mora.
Vedno boljši je.
Pridi, Nala. Sedi k nam.
Zazu, kje si bil? –Oprosti, Nala. Prišel sem kakor hitro sem mogel.
Jutranje poročilo, Zazu.
Vaše Veličanstvo, Dežela ponosa je resno ogrožena.
Hijene so nagnale še zadnje črede.
Ptič je nazaj. –Dajva ga!
Ne vračaj se, če nočeš, da te pojemo.
Nekaj moramo storiti, Sarabi. Boriti se moramo.
Nala, Skar je kralj.
Ti pa si naša kraljica. Oditi moramo, preden bo prepozno.
Ostati moramo skupaj in zaščititi Deželo ponosa.
To je naš dom. Ne smemo ga zapustiti.
To ni dom, kot se ga spomnim.
Potrpi, Nala. Naš čas bo prišel.
Sarabi, kralj želi govoriti s tabo.
Ne odhajaj. –Ne bojim se ga.
Bi se mi pridružila? Veliko imam.
Preveč loviš, Skar. –Izpopolnjujem lov.
S pomočjo vojske. –Vse povprek ubijaš.
Nikjer ni izzivalca.
Vzameva lahko karkoli si želiva.
Midva?
Dolgo nazaj si izbrala Mufaso namesto mene.
Zdaj vlada nov kralj, zato ne bodi sebična.
Ti si sebičen. –Drugi se zgledujejo po tebi.
Ne bodo me sprejeli, če se boš upirala.
Postavi se mi ob bok in začni razkošno živeti.
Ne bom tvoja kraljica.
Od zdaj naprej levi jedo za hijenami.
Ne pustijo veliko.
Kaj pa misliš da počneš, mlada dama?
Pojdi stran, Zazu. Poiskala bom pomoč.
Ne bom odšel. Ščititi te moram, zato ti ukazujem, da pojdi spat.
Ne potrebujem več zaščite.
Skar! Kako lepo te je videti. Oprosti, da sem kar vletel.
Sem ti kdaj govoril o bratu, ki je mislil, da je žolna?
Nala.
Dobil te bom. Skoraj sem te!
Simba, ti si!
Si videl? Skoraj sem dobil metulja.
Skoraj. –Mislil sem, da je lev.
Druga vrsta leva. Saj veš, pravi lev.
Ne, da ti nisi pravi, ampak mislim tistega, ki jé …
Šel bom.
Kam pa greš? Bi kaj pojedel?
Kaj pa mu je? –No, Simba …
Kako ti naj povem? –On je plen. –Tako.
Ne bo se hotel loviti z mesojedcem.
Ne, vidva se ne bosta nikoli lovila. –Zakaj ne?
Veš, v naravi obstaja zelo občutljivo ravnovesje.
Ja, vem. Življenjski krog. –Ne. –Ne.
Ne vem od kje ti krog. –Ja, sploh ni kroga.
Ni kroga. –Sploh ne. –Dejansko je obratno.
Črta je. –Ja, nesmiselna brezpomenska črta.
Vsi potujemo na konec črte.
Ko nekega dne prispemo tja, je konec.
Tako je. –Konec črte. –Nič. –Tema.
Lahko počneš kar hočeš, ker tvoja črta ne vpliva na nikogar.
Najprej si živ, nato pa več ne. Kot tale.
Gotovo ni krog? Nismo vsi povezani?
Krog bi pomenil, da smo vse to.
To bi pomenilo, da jaz vplivam na njega, tisto, pa še tisto tam.
Ne gre tako.
Potem ne bi mogli početi vsega, kar si želimo.
Naj poenostavim. Življenje nima smisla. –Tako je.
Gledati moraš samo nase. Zato ti skrbiš zase, Simba.
Prvič ti zaupava, da narediš današnji načrt.
Pomembno je. Kaj sva te naučila? Kaj hočeš danes početi?
Čisto nič.
Točno tako. Dojel je.
Terna! –Umaknite se!
Hrustljavo. –No, gremo jest.
Pozdravljen. –Dobra, Simba.
Hvala. Najbrž od termitov.
Ali čričkov.
Pa se sprašuješ, zakaj raje spim pod zemljo.
Timon, kdaj pogledaš gor
in se vprašaš kaj so te svetlikajoče pike?
Ne sprašujem se, ker vem.
Kaj pa so? –Kresničke.
Kresničke, ki so ostale ujete na tisti temnomodri zadevi.
Smiselno.
Mislil sem, da so krogle plina, ki gorijo milijone kilometrov stran.
Pumba, ti misliš samo na pline. –Vem.
Kaj ti misliš, Simba? –Ne vem.
Nekoč mi je nekdo povedal, da so to vsi veliki kralji.
Tako pazijo na nas.
Ta pa je dobra. To je noro.
Noro!
Mrtvi kralji, ki pazijo na nas.
Upam, da kdaj ne padejo dol. –Držite se, Veličanstvo!
To bi bil kaos. –Ja.
Pomisli, Simba. Zakaj bi kralji pazili na nas?
Izobčenci smo. –Kraljevi prašiči. Ne zmorem.
Ne predstavljam si. –Ne, tudi jaz ne.
Ja, ja.
Ja, neumno je.
Nekaj grem pojest.
Kaj si mu rekel? –Ne vem.
Ko si mu nakladal sem vedel, da se to ne bo dobro končalo.
Začel si se smejati. –Ti tudi. –Ni res. Jaz tega ne bi naredil.
Zavozil sem.
Simba je živ!
Tu v džungli, mogočni džungli,
lev spi nocoj.
Tu v džungli, v tihi džungli,
lev spi nocoj.
Blizu vasi, mirne vasi,
lev spi nocoj.
Blizu vasi, tihe vasi,
lev spi nocoj.
Bežite!
Teci, Pumba!
Pomagaj, Timon!
Umrl bom. –Zdrži, Pumba. Že prihajam!
Umakni se.
Ne!
O, ne! Prosim, ne!
Nala? –Simba?
Si to res ti? –Ja, jaz sem. Simba.
Nala, kaj pa ti tu? –Ne morem verjeti.
Pumba, mislim, da te ne bo pojedla.
Kje si bil? Mislila sem, da si mrtev.
Mislila si, da je mrtev on, jaz sem to mislil zase.
Mislil sem, da me boš pojedla.
Zelo zabavno.
Preden nadaljujemo me zanima kako se poznata.
Timon, Pumba, spoznajta mojo najboljšo prijateljico, Nalo.
Najboljšo? To pa boli. –Nala, tukaj ti bo všeč.
Ta kraj je super. Vse, kar bi si lahko želela.
Simba, oditi morava. Skar je prevzel oblast s hijenami.
Zavzeti moraš prestol. –Simba, kralj?
Klanjava se vam. –Sprostita se. Nima prav.
Gospodična, zamešala si leve. –Super.
Ne veš, kaj bi pomenilo krdelu, če bi te ponovno videli.
Tudi meni bi. Vrniti se moraš domov.
To je moj dom. Prosim, ostani.
Super je, vem, da ti bo všeč.
Ne morem. –Daj, no!
Naj ti vsaj razkažem. –Kam pa greš?
Čudovito je, Simba.
Vidim, kaj se dogaja. –Jaz pa ne. Kaj?
In njima se ne sanja.
Komu?
Zaljubila se bosta in potem
naš trio bo tandem. –No, zdaj razumem.
Nežen objem mraka, povsod čarovnija.
Povsod.
Zaradi vse te romantike
je v zraku polomija.
Ali čutiš ljubezen nocoj?
Mir, ki nosi ga večer.
Končno je svet spravljen s seboj
in vsemi bitji nocoj.
Rad bi ji vse povedal
a kaj bo če spozna resnico o preteklosti …
Nemogoče, od mene bi odšla.
Nekaj mi prikriva,
a kaj, tega ne vem.
Zakaj noče biti tak kralj, kot znal bi biti,
kralj, ki ga vidim v njem?
Ali čutiš ljubezen nocoj?
Mir, ki nosi ga večer.
Končno je svet spravljen s seboj
in vsemi bitji nocoj.
Ali čutiš ljubezen nocoj?
Kar brž se jo spozna.
Prikrade se skoz negotovo noč.
Ljubezen je tam, kjer sta onadva.
In če zaljubi se nocoj,
bi upali si trditi …
da brezskrbnih dni z nama je konec.
Skratka, prijateljček je pogubljen.
Ti nisem rekel, da je tukaj super?
Tako bi lahko ostalo za vedno. –Prelepo je.
Nečesa pa ne razumem.
Ves ta čas si bil živ. Zakaj se nisi vrnil?
Potrebovali smo te. –Vsi so dobro.
Nihče me ne potrebuje. –Ampak ti si kralj.
Skar je kralj, Nala.
Opustošil je Deželo ponosa.
Ni hrane, vode … –Nič ne morem storiti.
Pa tvoja mama? To je tvoja odgovornost.
Izzvati moraš Skarja. –Nikoli več se ne morem vrniti.
Zakaj? Zaradi tistega v soteski?
Skar je rekel … –Ne bi razumela.
Sploh ni pomembno. Hakuna matata.
Kaj? –Tega sem se naučil tukaj.
Včasih se dogajajo slabe stvari, pa ne moreš pomagati.
Zakaj bi si delal skrbi? –Zakaj bi si delal skrbi?
Kaj se ti je zgodilo? Nisi več Simba, ki se ga spomnim.
In nikoli ne bom. Zadovoljna? –Ne. Razočarana.
Govoriš kot moj oče. –Dobro. Vsaj eden od naju.
Ne veš, kaj sem preživel. –Prišla sem po pomoč.
Naredila sem napako. Zbogom, Simba.
Razočarana? Rada bi, da grem domov?
To je moj dom. Najboljša prijateljica?
Ne potrebujem prijateljev. Nikogar ne rabim. Nikoli.
Pojdi stran.
Če grem, vprašanje ne bo dobilo odgovora.
Katero vprašanje? Kdo si ti?
Jaz vem, kdo sem. Vprašanje je, kdo si ti?
Nihče sem. Pusti me na miru.
Vsakdo je nekdo. Tudi nihče.
Zmeden si.
Jaz sem zmeden? Ti sploh ne veš kdo si.
Ti pa veš? –Pestoval sem Mufasinega sina.
Poznal si mojega očeta? –Popravek. Poznam tvojega očeta.
Že dolgo časa nazaj je umrl. –Še je živ.
Lahko te peljem k njemu. Kar za mano. Pokazal ti bom.
Me lahko dohajaš? –Počakaj!
Za mano!
Hitro, pridi.
Bolj počasi.
Bolje, da pohitiš. –Počakaj, že prihajam.
Pridi.
Oče te čaka.
Ga vidiš? –Nič ne vidim.
Bolje poglej.
Vidiš? Živi v tebi.
Simba.
Oče? –Simba.
Prevzeti moraš svoje mesto v življenjskem krogu.
Ne morem. –Spomni se, kdo si v resnici.
Edini pravi kralj.
Oprosti, ampak ne znam biti kot ti.
Kot kralj sem bil ponosen le zaradi ene stvari.
Vedel sem, da si ti moj sin.
Tega je že davno. –Ne, Simba. To je večno.
Prosim, ne zapusti me spet.
Nikoli te nisem in te nikoli ne bom.
Spomni se, kdo si.
Spomni se.
Ponavljam vprašanje. Kdo si?
Sem Simba. Mufasin sin.
Simba? –Pridi. Ne obotavljaj se. Greva domov!
Nisem ti hotel verjeti. –In, kaj boš naredil?
Oče mi je rekel, da moram varovati vse, česar se dotakne svetloba.
Če se ne bom boril, kdo se bo? –Jaz.
Nevarno bo. –Nevarno?
Nevarnost je zame nekaj smešnega.
Ne morem verjeti svojim očem!
Pozdravljen, Zazu. –Dobrodošli doma, Veličanstvo.
Tukaj sva! –Zdaj pa se vsi umirite. Prišla sva.
Podpora je prišla. –Kaj pa vidva tu?
Ni naju skrbelo. –Ne, ni naju skrbelo.
Brezskrbnost. –Hakuna matata.
Zanimalo naju je, ker … –Saj veš … –Prijatelji smo.
Kaj pa nesmiselna brezpomenska črta?
Razmišljala sva, in morda je bolj krivulja. –Dobro.
Rad priznam, ko se Pumba moti. To je ena od teh priložnosti.
Kaj? Tega si nisem izmislil jaz. Ti si mi govoril tisto o črti.
Počakaj. To je kraj, za katerega se boriš?
Ja, Timon. To je moj dom. –Je za tisto strašno skalo?
Potrebno bo popravila.
Všeč mi je, kako ste uredili, le malo preveč trupel leži okoli.
Poglej, ptič. –Timon, Pumba, to je Zazu.
Njorka je. –Očarljiva sta.
Simba, s tabo bomo do konca.
Na voljo sem vam, gospodar.
Za mano.
Povsod hijene. –Upam, da bom hitro umrl.
Ne preveč ugrizov.
Kako nas boš spravil mimo stražarjev?
Živa vaba.
Odlična ideja. Ne bodo se mogli upreti svežemu mesu.
Najti moramo nekaj velikega, debelega in sočnega.
Morda gnuja? Zakaj me vsi gledate?
S ponosom in velikim zadovoljstvom
vam ponosno predstavljava vašo večerjo.
Postrezite si.
Deluje, Pumba!
Stari prijatelj.
Sarabi, zakaj se tako mučiš? Samo moja kraljica moraš biti.
Za koga trpiš? Za spomin, ki ga častiš?
Kralja, ki si ga imela rada?
Hotel sem ti pokazati, kakšen je pravi kralj.
Kraljeva prava moč je njegovo sočutje.
Desetkrat boljši sem od Mufase. –Niti do kolen mu ne sežeš.
Mufasa? To je nemogoče!
Pusti mojo mamo!
Simba.
Živ si? Kako je to mogoče?
Tukaj sem. Zdaj sem doma.
Simba, tako vesel sem, da te vidim …
Živega.
Daj mi dober razlog, da te ne raztrgam.
Lahko več kot enega.
Veš, oni me imajo za kralja.
Mi pa ne. Tvoje tiranije je konec, Skar.
Simba je pravi kralj!
Če ga hočeš raniti, moraš mimo nas.
Ste z mano?
Imaš izbiro, Skar. Sestop s prestola ali boj.
Moramo biti nasilni?
Sovražil bi se, če bi ubil sorodnika.
Sram bi me bilo, če bi ubil nekoga, ki ga imam rad.
To sem pustil za sabo. –Pa so tudi oni?
Tvoji podaniki sploh vedo, kaj si storil?
O čem govori? –Torej jim nisi zaupal svoje skrivnosti?
No, Simba, zdaj jim lahko poveš.
Povej, kdo je odgovoren za Mufasino smrt.
Jaz. –To ni res.
Reci, da ni res. –Res je. Žal mi je.
Priznal je. Morilec!
Ne, bila je nesreča. –Če ne bi bilo tebe, bi kralj še živel.
Zanikaš, da je kralj umrl po tvoji krivdi?
Nisem morilec!
Naj verjamemo sinu, ki je ubil očeta?
Sinu, ki je vzel življenje kralju?
Zapustil mater?
Jaz sem samo … –Povej, kaj si? Si kralj?
Ne, samo … –Si kralj?! –Ne, samo …
Kaj pa si? Povej! –Jaz sem nihče.
Prikloni se kralju!
Simba!
Izgleda znano.
Le kje sem že to videl?
Že vem. Takšen pogled je imel pred smrtjo tudi Mufasa.
Pogledal sem ga in videl strah v njegovih očeh.
Pa še moja skrivnost.
Jaz sem ubil Mufaso.
Ne!
Mojega očeta! Lastnega brata!
Kako si mogel?
Najprej je ubil Mufaso, zdaj pa hoče ubiti še mene.
Ti si ga ubil! Priznaj jim!
Ne verjemite mu.
Rekel si nam, da si prepozno prišel v sotesko.
Res je. –Kako pa si videl Mufasin pogled?
Morilec!
Pobijte jih!
Levinje, napadite!
Znebila sva se jih. –To je bilo strašno.
Si slišal rjovenje?
Izgleda, da bo za večerjo svinja.
Debel in rejen.
Debel? Je pravkar rekel, da sem debel?
Slišal sem, da je to rekel.
To je napaka, saj se ne morete norčevati iz mene!
O, fant.
Morda bežim pred hijenami, z nasilneži pa se borim!
Se bolje počutiš? –Ja. –Si si dal duška? –Sem.
To je obrok, na katerega čakam že celo življenje.
Tudi jaz sem čakala. In nisem več mladič.
Za kralja in domovino!
Ptič je! Dobil ga bom!
Hi, konjiček!
O, ne! Ima me!
Dobi ptiča!
Fantje, pogovorimo se.
To vedno pomaga!
Konec je, Skar.
Prosim, usmili se me. –Usmiljenje?
Po tem, kar si storil? –Hijene so krive.
Ti odvratni mrhovinarji so me prisilili. Hotel sem jih pobiti.
Hijene si pretental, tako kot mene.
Saj ne bi ubil svojega edinega strica, kajne Simba?
Ne, Skar. Nisem kot ti.
Res si plemenit, Simba.
Odkupil se ti bom. Povej, kako se ti naj dokažem.
Povej, kaj naj storim.
Beži.
Zbeži in se nikoli ne vrni, Skar.
Ja, seveda.
Kot želite, Vaše Veličanstvo.
Ne moreš zmagati! –To je moje kraljestvo! Moja usoda!
Prijatelji!
Trajalo bo, vendar bomo spet dobili vojsko.
Prijatelji? Rekel si, da smo odvratni mrhovinarji.
Da si nas hotel ubiti.
Ne, naj razložim.
Hotel sem ga pretentati. Skupaj bomo vladali!
Le ena stvar iz tvojih ust je bila resnična.
Hijene se nikoli ne nasitimo.
Ne!
Veličanstvo!
Spomni se!
Dokler se ne najdemo
na poti zaviti,
v tem krogu,
krogu življenja.
Krogu življenja.
LEVJI KRALJ
Režija
Scenarij
Za DrSi prevedel Prnaver
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija