'Musikkbransjen er en hensynsløs og trang pengegrøft.'
'En plastkorridor der tyver og halliker løper fri, og de gode dør som fluer.'
'Den har også en negativ side.'
En gang rundt 1979 ville skjebnen gi meg et spark i ræva.
Du er død!
'Hva skjer her?' lurer du sikkert.
Alt begynte med en klok investering på Rapid River som ga ti ganger pengene.
Det innebar en pubrunde med noen jern for å feire suksessen.
Så bar det videre til studentpuben for å sjekke opp et fylleligg.
Rene poesien.
Jeg hadde nettopp senket noen brandy og cola da jeg traff henne.
Da virket hun som en kopi av den blonde Abba-jenta.
Jeg hadde drukket litt, som sagt.
En time senere var vi hjemme hos henne. Og ivrig kom de av, eller...
Nesten. Jeg husker at jeg spurte...
- Hvem er det? - Min forlovede Malky.
Han sitter inne.
- Sitter han inne? - Ja.
Det var på tide å stikke.
Ålreit, skatt.
Unnskyld, Davie. Jeg trodde at man måtte sitte lenger for overfall.
Og inn kommer en jævla Charles Manson-kopi.
Det var nære på, men det tar ikke slutt der. Nei da...
En uke senere sto jeg på Grouchos og tjente ståler.
- Jobber du her? - Midlertidig.
Herlig.
Bare til studielånet kom.
Det var da skjebnen til slutt bestemte seg for å handle.
Van Halen.
Van Halen? Er du sikker på det?
Du...
Hva var det den lille kineseren med den røde boken sa?
'Enhver reise begynner med et skritt.'
Ja, sånn kan man si det.
Helvete!
God aften, statsminister.
I kveld blir det garantert feiring.
Veldig spennende.
Haggis er faktisk utsøkt.
JOHN LENNON SKUTT
- Fint gress. - Ja, så mye dritt som er spilt her...
Laget kom i avisen i dag. Kom an!
Godt jobbet!
Flere Londonpuber prøvde å begrense de skotske supporternes alkoholforsyning
ved å holde stengt.
Dommer! Kom an!
Ro ham ned, for faen!
Der og da ble begynte min reise, og det der første skrittet ble et beinbrudd.
Du er en død mann.
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE...
- Kan du gå av banen? - Jeg kjenner ikke engang beinet.
Det må være numment.
Jeg prøver å varme det, så får du kanskje tilbake følelsen.
- Jeg er nok i sjokk... - Ok, nå setter vi i gang.
Ralph sa at du kan få jobb på trykkeriet, selv med gipsen på.
- Etter regn, hva? - Wullie... Han har bare brukket beinet.
Jo, men han må innse fakta.
Det er over, fotballkarrieren hans er over.
Tullprat.
Om seks uker er beinet som nytt.
- Da jeg var sykepleier... - Mamma.
Nei, hør her.
Vi lærte at når et brukket bein leger, så blir det enda sterkere.
Du trenger bare noen skruer i det.
Noen skruer...
- Jeg ringer Ralph i morgen. - Hold munn, Wullie. Gutten blir nedfor.
Hallo, Davie. Jeg heter Shona. Jeg er sykepleierstudent.
Det var da jeg traff henne.
Jeg skal se til deg regelmessig.
Du er sannelig vakker.
- Unnskyld? - Florence Nightingale-effekten.
Det er når pasienten blir forelsket i sykepleieren.
Jeg leser mye om historie, om krig og...
Det var ikke det jeg prøvde å si.
Det eneste som kan få meg til å klare denne karrierestoppende skaden
er om jeg vet at jeg skal få gå på date med en vakker jente.
Et visst nivå av selvtillit nås bare med riktig store morfindoser i kroppen.
Og når man føler seg som selveste Shakespeare...
Unnskyld, men hva mener du?
Så babler man bare og ser ut som Plug fra tegneserien Beano.
Jeg henter smekken.
Helvete...
Står til, Davie?
Scot.
Fin jakke.
Funker det å selge her inne?
Hva er det du selger, forresten?
Jeg klarer meg selv.
Samme her.
Jaha, Davie...
- Vil du ha mer? - La ham være, Malky!
For faen, Scot, den jævelen knullet kjæresten min.
Skal du kvele alle som har gjort det, får du det travelt.
- Det er forloveden min du prater om. - Malcolm, gamle venn...
Hun har fått flere støt enn darttavlen på Powrie.
- Jeg skal slå inn trynet på deg, Scot! - Jaså? Jeg skal sprekke ditt!
Dere får fortsette utenfor, gutter.
Du er død...
Unnskyld. Ikke i baren.
Vi ses når vi treffes, Davie.
- Jeg skylder deg en gjentjeneste. - Nei da. Vi er kvitt.
Du reddet livet mitt, la meg spandere en drink.
- By meg? Du er for ung. - Dobbel vodka med appelsinjus.
Hva er det? Går det bra med krykkene?
Jeg kan ikke steppdanse på en stund, men det kommer seg.
Nå, hvordan gikk det med Ralph?
Jeg traff denne Ralph og mens han viste rundt meg på fabrikken
snakket han uavbrutt om hvor viktig hvalolje er ved juteproduksjon.
- ...hvalolje. - Hvalolje?
Ralph er en hyggelig gubbe, og det interesserer sikkert ham,
men prøv selv å høre på det i to timer.
Jeg lærte faktisk noe nytt. Visste du at jute kommer fra India?
Riktig fengslende. Så jeg spurte ham...
Har du vært i India, Ralph?
Jeg har spist kyllingkorma på Taj Mahal i Perth.
Og jute...
Så fortsatte han å bable om jute og hvalolje.
Jeg holdt ikke ut mer, så jeg spurte...
Hva er det jeg skal gjøre, Ralph?
- Ser du spaken der? - Ja.
Dra i den for å slå på pressen.
- Ok. - Og dra igjen for å slå av.
Var det alt?
Det blir sikkert mer.
Tro meg, jeg spurte.
Iblant må pressen kalibreres.
Det er ingen lett oppgave.
- Da får jeg lære det. - Nei, vi tar inn en fyr.
Sett den i gang og si fra om det blir problemer.
Der har du en jobb for livet.
Det passer ikke meg, mamma.
- Du har fortsatt fotballen. - Det er over.
Jeg er ingen George Best, akkurat. Hall of Fame vil ikke savne meg.
Slutt å synes synd på deg selv. Det gjør pappa så det holder.
- Du er snart tilbake, Davie. - Takk.
Jeg har faktisk en ide.
- Hva da? - Jeg så en dokumentar.
Av John Pilger, den hetÅr null.
Den handlet om en kambodsjaner som het Pol Pot.
Han drepte millioner av sitt eget folk i arbeidsleirene. Han var helt psyko.
Hva har det med deg å gjøre, Davie?
Jeg har skrevet et brev til ham.
- Til Pol Pot? - Nei, John Pilger.
Jeg tilbød min hjelp. Som frivillig.
I Kambodsja? Du som lett får solstikk?
Du godeste, for en spøk.
I mellomtiden har jeg noe mer konkret på gang.
Dette og en tier til på Lucky Break i 14.30-racet.
Den gangen var jeg ganske begeistret for hester.
- En tiere til, da. - Jeg har råd. Du vet hva som hendte.
Ja, men kom an. Vi er en bookmaker.
- Jeg betaler alltid gjelden. - Ja, før du ble krøpling.
Kenny, min framtidige gjeldsinndriver.
Renten hans er dårligere, men han er helt jævla gal.
Jeg får litt fra laget og snart er jeg frisk...
Slutt å lyve, for faen. Ingen jobb, ingen krite. Punktum finale.
En tier på Lucky Break.
- Hei, Wullie. - Hei, Ally.
Hvis moren din oppdaget meg, ville det att livet av henne.
- Hun har ikke tilgitt mitt pokerspill. - Hvorfor gjorde du det, da?
Du har hatt det tøft. Bare du ikke gjør det igjen.
- Gjør du det igjen, så forteller jeg. - Det tar jo livet av henne.
- Lov at du ikke gjør det igjen. - Jeg lover.
Hva lover du?
At du ikke skal oppdage meg. Jeg er ikke helt tett, pappa.
Nei, men du tenker deg ikke om.
Ikke bruk alt på skjørt nå, din gærning.
Ikke bruk det på skjørt, pappa.
- Det var den blå. - Hva?
Er du fargeblind?
Ja.
Er du?
Hva gjør du?
Lukker porene.
Ok.
- Pent, Scot. Pent. - Takk.
Og der sto hun...
- Skal du bare stå der og glo? - Hva?
Gutter ser på henne hver eneste helg, men ingen våger å prate med henne.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Vet du noe om henne?
- Hun studerer til sykepleier. - Snakk om det, da.
Kan du stå et annet sted og glo? Jeg må pisse.
- Unnskyld. - Takk.
Søren heller.
Shona... Jeg ville bare takke for at du hjalp meg på føttene igjen.
Jeg vil også si at du er veldig, veldig...
Vakker? Jeg vet det, du sa det 20 ganger da du knapt var ved bevissthet.
Du bedyret at det ikke var 'Florence Nightingale-effekten'
basert på kunnskap fra tegneserien Commando.
- Og Van Halen var idioter. - Jeg var faktisk ganske vekk.
Florence Nightingale-effekten er at sykepleieren forelsker seg i pasienten.
Men det ser vi ingen tegn på her.
Jeg ville bare gi dere fribilletter til diskoet jeg holder på å ordne, men...
Unnskyld avbrytelsen.
Ok.
Greit.
Hva?
Ja, du får ta meg med til ditt disko.
Ja, hun synet bløffen.
Bråkjekk.
Med tanke på hvordan vårt første møte forløp, hadde jeg ikke noe valg.
Kult.
Jeg stakk over til Mennies og prøvde å overtale Scot til å bli med.
- Skal du starte et disko? - Akkurat.
- Hvem er Shona? - Ei jente. Du skulle sett henne.
Kan du ikke bare be henne ut? Et disko er faen meg å ta i.
Nei, det går ikke.
- Hjelper du meg, eller ikke? - Jeg vet ikke, Davie.
- Studielån mitt strekker ikke til, Scot. - Ikke når du drikker brandy og cola.
- Hva? - Skal du selge dop hele livet?
Vi kan tjene godt.
Jeg visste faktisk at jeg ville få med Scot.
Litt ekstrapenger hadde vært fint.
Gutten liker penger. Det var bare å selge inn drømmen.
Hvem skal være diskjockey, da?
Jeg har sett en gutt på college med en masse plater. Han, kanskje?
- Hvem da? - Han heter nok John.
Å skaffe pengene og overtale John, det var et problem.
Men da rykket Scot inn med enda en strålende ide.
Jeg har en ide.
Men jeg må si at plakaten så bedriten ut.
Har du skrevet navnet mitt uten engang å spørre?
- Vi vil vise hvor ambisiøse vi er. - Dere vil bare prøve lykken.
Man må våge satse for å få med de beste, John.
- Sammen kan vi komme langt. - Det går alt bra for meg.
- Det står ikke engang noe lokale her. - Vi har noen ideer.
- Som hva da? - Gå på ham! - Hvordan går det for laget?
Skal du ikke svare?
Etter en stunds inspirasjon, var John med.
Men et problem gjensto... Vi var helt blakke.
Da sa John...
Presten skylder meg en del.
John!
Da John sa 'presten' trodde vi at det var et gangsteralias.
Så godt å se deg.
Men det var en vanlig sogneprest.
Pater Vettriano. Alltid like godt å få inn nytt blod i kirken.
Nå, mine herrer... Har dere funnet religion ennå?
Han var litt rar, likevel. Jeg tror at han prøvde å få oss til å konvertere.
- Jeg er fremdeles protestant. - Protestant.
Jeg må si at jeg foretrekker den katolske siden.
Hvis dere føler at dere trenger åndelig veiledning...
...så vil jeg foreslå...
Jeg ble mistenksom da han prøvde å prakke på oss en slags preken.
...Herren selv.
Gud?
Og så klart nappet Scot nesten.
Hans Hellighet skal tale i Bellhouston Park om noen uker.
- Bellhouston? Rommelig sted. - Han har jo verdens største fanklubb.
Ålreit, mine forretningspartnere...
Du er her for å hente opp betalingen din for forrige ukes ståhei.
Tiåringene var i ekstase.
- Du store! - Hold kjeft.
Derfor... har jeg et forslag.
- En mulig avtale. - Søren heller...
Hvis dere kan tenke dere en alternativ form for vederlag.
Vil dere akseptere
dette flotte maleriet som min nevø Jack har malt som betaling?
- Er han berømt? - Men hva er vel berømmelse?
- Hvis noen hylles... - Kan vi selge den dyrt?
- Dessverre ikke, men med tiden... - Jeg er lei for det, pater Vettriano.
- Vi trenger pengene. - Selvsagt.
- 20, sa vi vel? - 25.
Og så var diskoet virkelighet.
Der... Der.
- Det står tre vakre jenter i køen. - Få dem inn dem raskt.
Men... Bedre kan vi.
Shona har penere bryster enn Venus fra Milo.
- Jenta fra college? - Venus fra Milo?
Hei! La henne få igjen veska!
Hvor skulle han?
Kom hit, da.
Så...
Volumet der, platen der... Ingen riping.
Danser du, DJ Davie?
- Byr du opp? - Ja, det gjør jeg.
- Gutter... - Hva har du der, Scot?
Her har vi neste nivå, John.
- Nydelig! - Hvordan faen fikk du tak på den?
Hva sier du nå?
At jeg har tenkt å danse.
- Jeg syntes at du var søt. - Søt? Jeg vil jo være kul.
Det var en kompliment. Jeg går ikke ut med alle pasienter som spør.
- Det blir flere sånne kvelder. - Dere burde ha liveband.
- Som hva da? - John Peel spiller mye Simple Minds.
Da tar vi Simple Minds. Men de må bytte navn om det skal funke.
Kommer de, så kommer jeg, men jeg har ikke tid til flere dater.
Og du går svært langsomt. Jeg må hjem.
- Skolen begynner tidlig, vet du. - Absolutt, det er ok.
Takk for en morsom kveld.
Ha det.
Hallo der. Jeg heter Anne. Kona.
- John har ikke sagt at han er gift. - Han passer på sin DJ-image.
Jeg heter Davie. Dette er kollegaen min.
Du har visst lykkes bra i studentdiskoverdenen.
- Det er fremst Johns fortjeneste. - Han prater ikke om annet.
Det er ikke sånn. Dessuten var jeg stor alt før.
- Vil dere ha te og kjeks? - Deilig!
- Jeg tar gjerne en kopp. - Du vet hvor vannkokeren står.
Sett den på bare, så heller du det kokende vannet i tekoppen.
Ikke glem å legge i teposen.
Be dem sette seg!
Sett dere, gutter.
Ikke rør mine kjeks!
- Hvor mange billetter solgte dere? - Utsolgt.
- Hva var det jeg sa? - Vi burde gjøre det igjen.
- Ikke tale om. - Hva?
- Vi må veksle opp. - Til neste nivå.
Vi må pleie vårt gode rykte og øke.
- Liveband, flere gjester, mer penger. - Penere jenter.
- Da får du mindre å gjøre. - Jeg likte oppmerksomheten.
- Hva sa du nå, John? - At de har min oppmerksomhet.
- Hva faen... - Hva sa du nå, John?
- Hvem tenker dere på? - Simple Minds.
- Aldri hørt om dem. - John Peel spiller dem mye.
- Veldig populære blant ungdommene. - Da er du ute, John.
Du vil like dem, men vi må betal forskudd.
- Hvor mye kan vi få løs? - 50 når laget har fått sitt.
50? Det rekker ikke langt.
Kan du doble det?
Hvis du engang ser på Florida-pengene, så skiller jeg meg. Ok, skatt?
Har du kontakter i reisebransjen?
- Har alle billettene til paven? - Ja.
- Og billettene til reisen? - Ja.
Suverent. Kø her så kommer bussen til Hans Hellighet om 'uno momento'.
Kom! Den er sen. Kan vi stole på dem?
Det er en pavespesial. En nystartet virksomhet, akkurat som vår.
De eneste som tok 50 pund?
Hold opp. Så lenge den har fire hjul og vinduer, så er det greit.
Toppen.
Spøker du?
Nei, dette er ikke Rocket Travels kontor.
Jeg driter i om dere ikke rakk halve pavens tale. Det angår ikke meg.
Hallo? Rocket Travel, ja. Fire billetter til Barry Manilow?
Pappa! Du må svare ordentlig, sa jeg jo.
Ja, ønskes standardpakken eller luksusvarianten?
Ja...
Skriv sjekken til Rocket Travel, 5D Whitfield Court.
Akkurat. Mange takk.
Du... Hvis jeg skal svare i telefonen må jeg få noe for det.
- Hva tenkte du deg? - Fire bokser sterkøl for en kveld.
- 30 gram Golden Virginia-tobakk? - To bokser, 15 gram.
Riktig bra greier.
Ja, jeg føler meg veldig avslappet.
Ikke dårlige greier, Scotty.
Det er bare å flyte med, gutter.
- Vi må ha et navn. - Hva?
- På firmaet. - Det har jeg tenkt på.
Hva med 'JSD Promotions'?
Men Søren heller...
Ok, kjempebra tenkt. Originalt.
Men i så fall skal det være SJD.
- Hva i helvete? - Hvem fikset alle plakatene?
- Blålyset? Klassisk. - Den var det ingen som ba deg om.
Folkens... Ingen jævla initialer, det er kjedelig.
Twa Bridges.
- Twa Bridges? - Ja.
Det var noe pappa sa.
'Nå har Dundee to broer, gutt. Akkurat som Edinburgh.'
Ålreit... Da blir det 'Twa Bridges Promotions'.
Ja.
- Noen som har lyst på osteburgere? - Ja.
Hva ler du av? Jeg er skrubbsulten.
Du har munchies.
- Hva? - Duster.
Amatører.
Hva skjer, Kenny?
Vi trenger et lokale.
- Vi trenger en del ting også. - Stikk, for faen.
Vi har penger.
- Studentlokalet passer vel dere bedre? - Vi er utestengte.
Noen stjal visst et blålys fra politiet til diskoet vårt.
Jades mamma ble skuffet over Rocket Travels luksuspakke til Barry Manilow.
Så.
Stikk.
Skjerp deg, vi trodde at du var en seriøs forretningsmann.
Jeg liker kjæresten din, Davie. Det er futt i henne.
- Er det der virkelig ok her inne? - Ellers må jeg kaste ut meg selv.
Jeg eier stedet.
Vil dere ha et ålreit lokale, kan dere spørre Des Fergie.
- Han som legger lik i badekaret med... - Ja.
Vent her.
Den lille er regnskapsfører og stilken er visst musikkjournalist.
- Det er det, jute eller syltetøy. - Morsomt.
Er det?
Dette er ikke Fergie.
Det er et fint
maleri.
Det er Pike, nevøen hans.
La dere ikke lure av det vennlige smilet. Han biter.
Sett deg, for helvete.
Jaha... Er ikke herr Fergie her?
Ser han ut til å være her?
Det er lørdag. Herr Fergie spiller golf på lørdager.
Ok.
De kan ta Teazers. 200 per kveld.
Problemet med Dundee på denne tiden var at disse typene eide alle stedene.
Stikk, da.
Så alle avtaler blir uunngåelig til deres fordel.
- Vi tar halve inngangspengene. - Faen heller...
Jeg spurte ikke.
Jeg sier det.
Ingen om, men eller post mortem.
Ha det!
Kate Bush eller Debbie Harry?
- Ut fra musikken? - Ja, ut fra musikken.
Jeg tar gjerne begge.
Davie!
Elton John eller Bee Gees?
Verken eller.
- Du må velge noen. - Ta en annen.
The Undertones eller Buzzcocks?
Buzzcocks. Nå er det min tur.
Dundee eller United?
Hva 'United'?
- Dundee United. - Du sa 'Dundee eller United'?
Det er to ulike lag. Dundee og Dundee United.
- Banene ligger på hver sin side av gaten. - Trengs det to ulike Dundee-lag?
Da har man alltid noen å møte.
Jeg likte deg ikke så godt første gangen.
Du flørtet. På diskoet.
- Vil du vite hva jeg tenkte om deg da? - Hva?
Jeg tenkte... 'Dra inn tungen før noen tråkker på den.'
Men jeg liker deg bedre nå.
Det håper jeg.
Har du klart å booke Simple Minds?
Hvor mye, sa du?
Vi sier 15 pund og en sixpack.
Ok?
Jeg byr på pommes frites til fisken også.
Toppen! Bra der. Hei.
Hallo, dette er Dave fra Twa Bridges Promotions. Vi vil booke Starjets.
The Vapours.
The Skids.
Toppen. Takk.
Er XTC tilgjengelige?
- Fantastisk, Scot! - Sykt bra, jo.
Very Important Men, da?
Jeg hadde bare råd til en.
Ikke si at du har brukt hele budsjettet vårt på en plakat!
Det er ikke min feil!
Han på DC Thompsons var ikke billig og Ralph måtte fylle på skriveren.
- Hvordan mange billetter har vi solgt? - Med en fantastisk plakat...
Ingen på Grouchos, ingen på Q & I video og ingen på Rick Pile.
- Og ingen her, verst av alt. - Null, altså.
Vi er blakke og må likevel betale 200 pund her.
Vent, jeg har en ide.
'Konserten innstilt, impressario død.'
Ny plakat.
Litt vel enkel, jeg har sett en del dødsannonser. Det krever mer følelse.
'På grunn av den ulykkelige'
'bortgang'
'av den likte og høyt aktede forretningsmannen John Gibson, 24'
'er kveldens konsert avlyst av respekt.'
'Alle billetter refunderes av Rocket Travel.'
'Våre tanker går til hans elskede kone Anne.'
- Pent som faen, John! - Du hadde ikke noe bedre å komme med.
- John Gibson? - Her.
Du ser pigg ut for å være død. En dauding som skylder meg 200 pund.
- Slett ikke... - Her.
Ålreit.
- Takk. - Ja da.
- Helvete... - Bra, Scot!
Det er ok, vi er alle partnere.
- Har du vunnet på hester? - Niks.
Import-og eksportindustrien blomstrer.
Hva?
Jeg selger en masse hasj til studentene.
Jeg er student.
Vi vil booke '2 tonn-pakken' med The Specials og Madness.
Supert. Takk.
Wreckless Eric?
Strålende. Mange takk.
- Føles VIM virkelig bra? - Very Important Men blir litt mye.
- Bedre med tre initialer. - Initialer er fælt!
Nei, som ELO, OMD og XTC.
- AC/DC. - Hold opp.
- Vet du at Vim er et vaskemiddel? - En hyllest til det enkle.
- Det er Warholsk. - 15 minutter i rampelyset, maks.
Hvor mye har vi?
50.
Går det bra med 50?
Er Ultravox tilgjengelige? Toppen.
- Før du legger på, Davie... - Ja, George? Jeg har ikke mynter.
Jeg har en ny kvartett på gang, fra Dublin. De vil slå an stort.
- Hvem da? - U2.
Aldri hørt om den. Vi står over, George.
Pent!
Jeg tenkte at vi kunne tjene litt ekstra på å selge konsertfilmer til ungdommer.
- Hvordan fikk du tak i det? - Jeg lånte kameraet av han fra Forbes.
Og jeg kjøpte 100 tomme bånd av typen fra Woolies.
- For hvor mye? - Fribilletter.
Og halvparten av min andel hver.
- De tror at de skal få halvparten var. - Akkurat.
- Men de skal få en firedel. - Ja, men stille om det.
Det løser seg!
Strålende.
Takk. Det var en glede å gjøre forretninger med deg. Adjø, da.
- Hva sa du? Det er inne med krøllete. - Det er ikke inne.
- John, se på meg. - Det gjør jeg.
Jeg er kjekk.
- Dritlekker, om jeg får si det selv. - Det er du jo.
Å bygge opp musklene tar tid. Ikke begynn å løpe før du kan gå.
- Jeg skal passe på ham. - Takk, doktor.
- Hvordan føles det? - Jeg er som ny.
Davie!
Jeg har høyhælt!
- Du hørte hva legen sa. - Drit i det.
- Jeg velter, jeg velter! - Hva holder du på med, din raring?
- Jeg vil bare takke deg. - Hvorfor?
- For all hjelp. - Det er jobben min.
Du har inspirert meg i arbeidet med konsertene.
- Smigrende. - Derfor
skal du få dette.
- Det er snilt av deg, Davie. - Jeg vet det.
- Hvor skal du? - Vi skal feire.
Herlig.
Det er jo fryktelig.
- Stakkars jente. - Slutt.
Slutt.
Jeg ber om unnskyldning for at vi ikke har gåselever-og vaktelsuppen i kveld.
Det er ok, det spiste jeg til middag hjemme i går.
Vær så god.
- Du liker visst steiner, Davie. - Jeg liker sitronen.
Det er godt.
Hvorfor gjør du alt dette?
Fordi jeg liker deg.
Ikke det, jeg tenkte på musikken.
Jeg tjener litt på det.
Jeg liker det vel.
Ja, men hva betyr det? Hva vil du få ut av det?
Det har jeg aldri riktig tenkt på.
Mamma har alltid villet ha et hus i Ferry.
Det ville jeg gi henne.
Og gjøre pappa stolt.
Støtte familien, rett og slett.
Og kanskje danne en egen.
- Er alt tilfredsstillende? - Absolutt, kamerat.
- Kan vi få en flaske Chabliss til? - Chablis, mener han.
Selvsagt.
- Cha-hva? - Chablis. Det er fransk.
Fransk...
John! Han fra Woolies er her. Han vil ha halvparten av pengene fra i går.
Hva?
- Dere får Bloomers for 400. - Kontant, med en gang.
Det går ikke.
Nettopp som det begynner å gå bra, tar Fergie over.
Billettene solgte ut, vi fikk inn stadig bedre og større band,
og snart ville folk legge merke til oss.
Davie McLean!
Husker du denne typen?
- Håper at du har noe. - Forretningene går bra.
Det er når man svømmer på dypt vann at haiene dukker opp.
Ifølge herr McConnel selger Thin Lizzy-billettene som smør.
Det er ikke min greie, men kona liker dem.
Dette er Fergie, storpoteten i Dundees McMafia.
Det han vet om musikkbransjen får plass på et frimerke.
Hun har god smak, billettene er nesten utsolgt.
Toppen. Da kan vi ta forskuddet nå, siden vi likevel er her.
- Ja, jeg skal sjekke Bernie. - Det var hans forslag.
Men han eier lokalene, så han bestemmer. Nåvel, han kommer siden.
Hei.
Man treffer den nye kontakten, snakker litt dritt...
Man kommer overens...
- Du skal få min London-kontakt. - Perfekt.
Og så går man derfra med din største konsert så langt.
Til...
- Blir det konsert her i kveld? - Billettene er snart utsolgt.
- Det er avlyst. - Hva?
- Området er for bebygget. - Det har jo gått før.
- Men ikke nå. - Dere kan ikke gjøre dette!
Det er alt gjort, kommunestyrets ordre.
For en ulykkelig slump, hva? Ikke egentlig.
- Jævla byråkratidiot. - Han jobber sikkert for Fergie.
- Hvorfor tror du det? - Nå trenger vi et ny lokale.
Vi er desperate, da må vi betale mer.
- Vi burde slutte, gjøre noe bedre. - Som hva da?
- Når går Anne til jobben? - 08.30.
- Når kommer hun hjem? - 16.30.
- Da er det tomt hos dere... - Ni timer hver dag.
- Det er et fint hus. - Jaså?
- Dobbeltseng? - Ja, Slumberland.
- Komfortabel? - Veldig.
- Vi kan åpne bordell der. - Jeg håper du spøker, for faen!
Ro deg ned, jeg skulle ikke foreslå Anne.
Men din Shona er en riktig flott.
Vil man sitte ved Fergies bord...
Det får bli plan B.
...hvor ustødig det enn er, så må man følge hans regler.
Hva kan vi gjøre?
Man kan ikke klage, akkurat.
Mitt beste tips er å ligge stille og bite i puten.
Betaler de ikke, er det dere som må drive inn pengene.
Jeg begynner å bli lei på å brekke beina på studenter som låner uten sikkerhet.
- Jeg går ikke engang på gym lenger. - Jeg har et hus.
- Hva? - Du hørte hva jeg sa.
- Godt du kom. Så fin du er. - Dette blir siste konserten, Davie.
- Hvorfor det? - Jeg fant ut hvem den typen var.
Jeg kjente ham ikke igjen, men navnet. Des Fergie.
- Jeg vet hva jeg gjør. - Det trodde pasientene mine også.
Da vi gipset benbruddene og de var bedøvet, så visket de.
Dagen etter tidde de stille, men det var samme navn hver gang.
Det minner meg om all dritt fra oppveksten. Pappa...
Er du en del av det og det kan skade deg, da kan vi ikke være venner.
Jeg har funnet noe jeg kan og da vil du at jeg slutter? Jeg vil gjøre suksess.
Akkurat. Hvorfor trodde jeg at du ville høre?
Shona!
Davie... Nå har jeg endelig forlatt den hora til slutt. Hva tenkte jeg?
- Du gjorde meg nok en tjeneste. - Godt å høre.
Du har lokket til deg rimelig gode band også.
- Takk for det, Malky. Et øyeblikk, bare. - Shona!
Helvete.
God ettermiddag. Herr Burtons kontor, du snakker med Annabelle.
Dette er David McLean fra Twa Bridges Promotions.
Hvem da?
- Dundees fremste impressario. - Dundee?
- Dundee i østre Skottland. - Hva gjelder det?
Vi vil booke inn Pink Floyd, Stones og Fleetwood Mac.
Ok, da skal du få snakke med herr Burton.
- Hvor har du vært? - Her og der.
Klubben er kjørt. Har du engang sovet noe?
Burton her.
Dette er David McLean fra Twa Bridges Promotions.
- Aldri hørt. - Vi er Dundees største impressario.
Vi vil booke deres band. Vi fyller ethvert lokale i nærheten av Tannadice.
Aldri hørt om dere, men våre store band går på tusen pund per 1,5 kilometer.
Tur/retur.
- Får jeg komme tilbake? - Nei, jeg venter en telefon.
- Kan du vente et øyeblikk? - Helst ikke.
- Hent et veikart og en linjal. - Fikser!
To rundstykker med smør og mye salt.
Annabelle!
- Hvor faen ligger Dundee? - I Skottland.
Hent veikartet er du snill.
- Så raskt! - Tok det ut av en bil.
Og linjalen?
Tusen pund per 1,5 kilometer, sa du?
- Hvor lange er pølsene? - 15 cm.
- En sånn. - Med pommes frites til?
Hvor lange er de?
Bare pølsen, takk.
Regner man langs veien eller luftlinje?
- Det som blir lengst. - Ok.
500 pund, det blir...
- Jeg kan belåne huset. - Hva er det verdt?
- 3000. - Da kommer de til Swiss Cottage.
- Han vil ha en million. - Ikke spis!
Jeg og kollegaene mine har diskutert litt og vil i stedet booke en nykommer.
Kanskje vi kan si Iron Maiden?
Ja, det vil virkelig passe oss.
- For en sta liten jævel du er. - Ambisiøs, sier jeg.
Det blir 1500 pund per reisevei, om de nå vil dra til Dundee.
- Da runder vi av til... 4000 totalt? - Fullt rimelig for et sånt bånd.
Halvparten forskudd, resten på dagen for konserten.
Utmerket, herr Burton. Mange takk, vi ses...
- Iron Maiden, for faen! - Hvem er de?
- 4000, hvorav 2000 med en gang. - Unnskyld?
- Et kupp! - Kupp?!
Hva skjedde med 15 pund og en sixpack for Simple Minds?
Det var forrige uke, John, nå er det annet.
Med huslånet og pengene fra i går mangler vi likevel 500.
Det løser jeg. Legg tilbake den.
Rydd opp etter i går og spis den jævla pølsa.
Sa han at vi skal rydde?
Du skulle se hans pommes frites.
Godt du kom tilbake, Davie.
Du og jeg kommer nok til å samarbeide i lang tid framover.
Vi har prøvd med Lloyds, TSB, RBS... Alle sier nei.
Pike, baksetet.
Er herr McConnel inne?
Bernie!
- Er det noe galt, herr Fergie? - Ikke ennå.
Des. Kan jeg hjelpe deg?
- Vi skal ha 4000 for Thin Lizzy. - De siste 1000. Herr Pike fikk resten.
Det har jeg ingen kvittering på.
Har du noen kvittering på det, herr Pike?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
- Men... - Hun lurer deg, herr McConnel.
- Vent litt, det må... - Hit med pengene!
- Han var også her. - Vær så snill, Davie!
Stemmer det, Davie?
Her får du for å holde munn.
- Vil du ha skyss? - Ja da.
Ta en drosje, det har du råd til nå.
Kenny henter resten av pengene neste uke.
Hva ville du ha gjort? Fergie visste hva han gjorde.
Pengene rakk ikke til konserten, så jeg gjorde det eneste jeg kunne.
Helvete!
Tapte du, gutt?
Det var bare 20 pund, Davie. Du har tapt mer før.
Dra til helvete.
Én, to...
...99, 100.
Det greier du nok ikke, gutt.
- Sikkert ikke, pappa. - Har du hatt en god kveld?
- Utsolgt. - Godt gjort, sønn.
Så stolt jeg blir.
Takk, pappa.
Han er her nå.
Er alt bra?
Strålende.
- Prima liv. - Hvor faen har du vært?
- Hvordan går det, John? - Med meg?
Helt toppen.
Etter at du stakk med alle pengene!
Rolig, John! Han har det åpenbart hardt.
Har han det hardt?
Jeg måtte ta mine feriepenger for å slippe å bli sønderslått av gærningene!
Og jeg hadde ikke alt de forlangte, så de jævlene kommer tilbake.
Hvis kona ser i vasen, forlater hun meg!
Tenk etter igjen, Scot. Hvem av oss har det hardt?
Du har pengene. Ikke sant, Davie?
Har du spilt?
Vi har all tid i verden, Davie. Ditt jævla tulling.
- Alt på svart, takk. - Ok.
Rød 19.
- Var det alt? - Ja.
Det burde jeg kanskje håndtert bedre.
- Vi kommer til å dø, Davie! - Hold opp! Det er ikke verdt det!
- Slå, det fortjener jeg. - Nytter ikke, du lærer aldri.
Det gjør han visst.
Nå skal du få jævlig vondt, småen.
Pike, kamerat... Jeg kan skaffe pengene. Jeg kan jobbe for deg.
Du skal få jobbe for oss jævlig lenge... kamerat.
Kom an, la oss gjøre det lett.
Hei, gutter! Hvordan går det?
Hva skjedde, Davie? Har du slåss?
Kan dere som er så sterke, hjelpe meg?
- Vi må prate litt med Davie. - Kjører dere ham til sykehuset?
- Vi får se. - John, kamerat, får vi veksle noen ord med deg?
Ta deg av ham, er dere snille.
Vi kan kanskje finne på noe gøy siden, hvis Davie orker.
Ikke dårlig, Davie.
- Ring politiet, Scot. - Ingen vits.
De rekker likevel ikke hit. Dør vi ikke, blir de bare forbannet.
- Noe å drikke? - Det er bra, fru Fergie.
- Chrissy. - Det trengs ikke, fru... Chrissy.
Så fint hus du har.
Ham liker jeg.
- Gutter? - Nei, ikke i arbeidstiden.
Som dere vil.
Hvor stor er gjelden?
200 fra tidligere, 500 fra Thin Lizzy- konserten, pluss tre dagers rente.
Jeg har også en regning for reparasjonen av Bloomers.
- Det var ikke vår feil. - På hvor mye?
2000.
Så mye er ikke stedet verdt!
Og trommesettet.
Og en gitar.
Så, rundet oppover skylder dere jævler meg...
Tre laken.
3000?!
- På mitt skrivebord i slutten av uken. - Drittpreik, Fergie! Du lurte oss...
Jeg har gitt deg flere sjanser.
Men du ble overambisiøs.
Du kan vel like gjerne drepe oss med en gang?
Nei... Nei, nei.
Du dør når jeg bestemmer det.
Hvis dere ikke klarer å betale tilbake kan dere begynne i transportavdelingen.
Eller... En av dere, i det minste.
Herr Pike får avgjøre hvem av dere vi skal beholde i brukbar stand.
Vanskelig valg.
De føles begge like viktige som et askebeger på en motorsykkel.
Men hør nå her... Jeg kan skaffe pengene på to uker.
Jeg kan pantsette huset mitt.
Da sier vi to uker.
Problemet er...
Jeg har mitt rykte å tenke på. Rykter er fine ting...
Det pleier å spare meg mye tid.
Men ryktet mitt hos den yngre garde
trenger...
Å finslipes litt.
Så med tanke på det
skal jeg forlate dere i herr Pikes og herr Fergusons hender.
- Kommer de tilbake, tror du? - De er sterke, guttene.
Bare de kommer tilbake innen to uker, så.
Dette hjelper ikke! Vi må komme hjem! Helvete!
Hold kjeft, det er ikke morsomt.
- Hvordan visste du at vi var her? - Fergie gjør det alltid.
For helvete!
- Hva blir det til? - Jeg skal pantsette huset.
Au da, det var harde bud.
Vennen din reddet livet på deg, men du ser ikke videre glad ut.
Jeg hadde løst det.
- Skal du ikke takke meg? - For hva da?
Jeg sørget for at du ikke ble alvorlig skadet.
- Ved å kle deg som en hore? - Du er kjempefin...
Som en hore?
Se på deg selv, Davie. Og du kaller meg tøyte?
Må vi virkelig prate om dette nå?
- Jeg sa at du var kledd som en. - For å hjelpe deg, ja.
Du lider av spilleavhengighet og stormannsgalskap.
Det var poetisk sagt. McGonagall lever videre.
Ville de ha skadet dere om jeg ikke hadde kledd meg sånn?
Akkurat.
Helvete.
Faen også!
Sugen på iskrem?
Med bringebærsaus? Kom an nå! Opp med hodet.
Maiden vil elske akustikken...
Det er vårt eneste alternativ, John.
Vårt eneste alternativ er å droppe denne musikkdritten
mens vi i det minste lever.
Hør på meg først.
Vi tar dine huspenger og bruker dem på Iron Maiden her.
Vi selger alle billettene, betaler gærningen og kumpanene hans
og tjener en god slump.
Så lever vi lykkelige i alle våre dager.
Jeg har tabbet meg ut.
Jeg er lei for det.
Det er ok, men jeg kan ikke risikere mer nå.
Partneren min sa akkurat det samme
da vi bestilte The Beatles.
- Hvordan står det til? - Andy.
Unnskyld meg, jeg måtte bare sjekke at alt ser bra ut
til konserten med Sydney Devine.
Oi, du store...
Jeg leide kvartetten til noen mindre show i 1963, før de slo gjennom.
De tok bare 30 pund, men tapte likevel penger.
Men det var noe som fikk meg til å ville ansette dem igjen.
- Hva da? - Jo...
Det var jo Beatles, for faen.
Jeg ringte Brian Epstein og sa:
'Jeg vil ansette dem igjen, men jeg tapte sist. Går det bra med 25 pund?'
Da sa han:
'Nei. Du får dem for 200 pund, og det må være det største lokalet.'
Partneren min syntes at jeg var helt fra vettet.
Han har to barn, så fra hans synsvinkel var det jo det.
- Hvordan gikk det? - Jo...
Det var jo Beatles, for faen.
Jeg var her som liten, og kastet gelégodteri på Ringo.
Så...
Iron Maiden, altså.
Den nye heavy metal-bølgen. Skal dere kjøre?
Men for helvete!
Herlig, John. Det skal du ikke få angre.
Det gjør jeg alt.
Vet du hva jeg ville angret? At jeg kjøpte den jakken.
Faen ta deg.
- Hallo, Kev. - Hallo, Davie.
- Hva er det for bok? - GULag-arkipelet.
Den handler om... Kjenner du til arbeidsleirene i Sibir?
Jaså?
Der havner de annerledestenkende, tror jeg. Den er riktig god.
- Det kunne like gjerne vært Whitfield. - Hvorfor det?
Så jævlig er det jo.
Det har du jævlig rett i.
Hvor er trommesettet?
Trommesett?
- Kommer du ikke med Maiden? - Ser jeg ut til å gjøre det?
Jeg skal fikse doen.
Wienersingerknaben var her i går. 40 gutter og en do.
Tortur.
Det var nå jeg innså at vi var kjørt.
Vi ses, Davie.
Ikke se på meg, jeg skal fikse i dritten i rørene.
- Vet du hvor Davie McLean er? - Det er meg, det.
Rod Smallwood, Maidens manager. Hyggelig.
- Gleden er på min side. Gikk reisen fint? - Vi forlot Sunderland ved daggry.
- Vi spilte i går, publikum elsket det. - Da ble det sent, da.
- Hvor har du gjengen? - Gjengen?
De som skal hjelpe guttene mine med utstyret.
Det trodde jeg at dere ordnet selv.
- Du spøker? - Så klart.
De kommer snart.
- Og... Catering? - Catering?
- Ja. - Pølsesnitter og sånt?
- Hva? Hva er det for noe? - Pølse som er skåret i firkanter.
Du har vel lest kontrakten?
Absolutt, til og med den lille skriften.
Bra, det er det viktigste. Da har vi Ruddles.
Og jeg tar hvitt brød og HP-saus på min.
Jeg skal vise garderoben.
- Hvordan går det med billettene? - Som smør.
- Hva? - De går til som smør i solskinn.
Ok. Jeg tror at albumet havner på ti på topp denne uken.
- Riktig god timing av dere. - Toppen.
Ålreit. Bare si fra om det er noe jeg kan gjøre.
Absolutt.
Høyre lengst ned der.
- Mamma! - Hei, sønn. Jeg skal dra til mormor.
- Dette er en nødssituasjon! - Hva da?
Jeg kan ha oversett noen greier.
Se i sofaen, det skal ligge et brev der som det står 'Cowbell Agency' på.
Et øyeblikk.
Wullie! Bort!
Herregud!
- Du trenger et nytt arkivsystem. - Har du det?
- Ja, jeg har det. - Står det 'bandets ønsker' noe sted?
- Jøss. - Hallo?
'Ti baconsmørbrød ved ankomst. Ti pai og mos før konsertstart.
Fire pakker sigaretter.' En kasse Ruddles, står det også.
Hva faen er Ruddles?
Aner ikke. Det kommer mer, Davie.
To flasker vodka, to flasker tequila,
24 flasker lager, 24 bokser Yorkshire Bitter.'
Du må hjelpe meg, mamma. Du får penger siden.
- Jeg blir gal av deg, Davie! - Tusen takk! Ha det!
Hva er det nå?
- Du har vel ingen planer i dag? - Hva da?
Vi skal starte catering.
Det var en eneste røre alt.
Jeg har ikke tid til dette, Davie.
Vi er et ordentlig band og folk betaler for dette.
Maidens manager var rasende, og jeg forstår ham. Vi hadde ikke personale.
Så jeg løp rundt på gatene og jaget folk.
Står til, gutter? Hva driver dere med?
Det gikk fint, til...
Vent nå, er det gitaren vår?
Jeg tok dem inn fra gaten, så hva hadde jeg tenkt meg?
Så ble det enda verre.
- Du, hva har dere som forband? - Forband?!
- Men for helvete, du må ha et forband! - Rolig, jeg kjenner alle band i Dundee.
Jeg ringer dem!
Hva faen!
Tilbake i telefonkiosken for å finne noen som kan steppe inn.
John løp rundt som en gal og pappa fikset mat til 40 personer!
Vi hadde ingen jævla kontroll, vi bare håpte at det skulle bli bra til slutt.
Da spør manageren...
Ok... Kan jeg få mine 2000 nå?
- John! Hvor mange billetter har vi solgt? - Ikke nok.
Hva skal vi gjøre?
Gjett.
John! Vent litt!
Skal du ikke si ha det før du drar til konserten?
Jo, så klart.
- Vi ses der. - Jeg er stolt av deg.
For alle spillejobber. Det vet du vel?
Det er klart at jeg vet.
Vet du hva som er morsomt? Du har det vel ikke travelt? Sett deg.
Dette blir morsomt.
Jentene fortalte et rykte for meg, for en stund siden.
- Jaså? - At du hadde dødd.
Jeg har tenkt å spørre hva det handlet om.
De må ha vært en annen.
Mange ringte.
Jeg gråt faktisk.
Men så kom du hjem, og da tenkte jeg at de hadde pratet om en annen.
Så jeg tørket tårene mine og sminket meg. Du merket ingenting.
- Ok, jeg må dra nå. - Ok, vi snakkes.
Bare sørg for at du legger dem tilbake.
Hva?
Lykke til.
Ingen fare, Shona så deg ikke.
For en kveld.
Kommer Maiden til å spille?
Det var et stort spørsmål.
Etter alt stresset og all gjelden... Kom det til å gå galt?
Så klart ikke!
Hvorfor skulle jeg da fortelle dere dette?
Det var helt utrolig.
Vi kunne ikke ant at det skulle komme fans fra Brechin, Arbroath, Perth
og til og med Crieff! Køen strakte seg rundt hele kvartalet.
Kanskje hadde mine bønner hos pater Vettriano noe med det å gjøre.
Uansett så elsket de det. Resten er historie, som man sier.
Det skåler jeg på.
Davie...
Du fikk til en brukbar konsert likevel, tross alt.
- Fikk du inn noe? - Vi betalte tilbake all gjelden.
Så feiret vi at vi fremdeles er i live, men det var alt.
- Spilte du bort alt? - Nei, jeg har sluttet.
Skal vi vedde?
Beklager at jeg ikke kunne bli etterpå. Universitetet og alt, vet du.
Nei, jeg vet ikke. Jeg har ikke vært der, så de skal stryke meg.
Det forstår jeg.
- Vel... Hva er det du gjør? - Jeg skal til London.
Jeg har fått jobb på Guy's and St. Thomas'.
Akkurat som du ville.
Unnskyld at jeg oppførte meg som en fullkommen idiot.
Jeg...
Fortsett.
Jeg holdt på å bli forelsket i deg.
Jeg oppførte meg dumt.
Unnskyldningen din er viktig for meg.
Iblant kan jeg se hele verden i øynene dine, Davie.
Vel...
Vi ses.
Nei, det gjør vi ikke.
Selvsagt, vel... Ha det, da.
Bli med.
- Hva? - Til London. Hva skal du gjøre her?
- Det er det mange som sier. - Det er jo sant.
Shona, jeg... Det skulle jeg gjerne.
Men jeg er helt blakk.
Du pleier å kunne trylle.
Hvis du ombestemmer deg, så drar jeg i morgen. Vi ses.
Jeg innså hvor spesiell Shona var.
Nesten som om hun visste...
Skynd deg, ellers rekker du ikke toget.
Det går først om 90 minutter.
Ta det litt rolig.
- Jeg laget et par smørbrød til deg. - Takk, mamma.
- Hva er det? - Det er til deg.
- Til meg? - En liten gave.
Dette kom, forresten.
Jøss. Ikke trodde jeg at John Pilger skulle svare.
Så leit, vennen. Men du prøvde i alle fall.
'Hei, David. Takk for tilbudet ditt om å hjelpe oss i arbeidet vårt.
Vi gleder oss til å treffe deg i Phnom Penh. Vennlig hilsen, John Pilger.'
- Sikkert at du vil til London? - Jeg får tenke på det.
Dette var... annerledes.
Du kan ta ned det Constable-maleriet og henge opp det der.
Kom, vi prøver.
Jeg fikk det av pater Vettriano. Hans nevø Jack har malt det.
Han skal være ganske flink.
Takk, sønn.
Det var fint.
Nåvel...
Kom an, vi må dra. Jeg henter jakken.
Davie... Ikke si noe til pappa.
Her har du 20 pund. Det vil du trenge i London.
Takk, mamma.
Det hadde du ikke trengt.
Ålreit, da drar vi.
Her, gutt. 20 pund. Ikke si noe til mamma.
Det er dyrt der nede, ikke minst med dine vaner.
Takk, pappa. Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg er veldig stolt av deg.
Jeg trodde nesten at du hadde dumpet meg.
Jeg kom for å si ha det.
- Hva? - Det er viktigere at du drar.
Så du skal ikke med?
- Hvordan kunne du lyve for meg? - Jeg lurte deg, det er noe annet.
Du lå med en annen.
Hvem sa det?
Du gjorde det nå.
- Du vil lykkes bra, Davie. - Med hva da?
Virkeliggjøre drømmene dine.
Desi vil prate med deg.
Det sies at du er en flittig ung mann. Kanskje jeg kan tilby deg arbeid.
Livstidsansettelse, hvis du vil.
Etter alt som har hendt, kan man ikke la være å tenke: 'Tenk om...'
Men så innser man at det er han der oppe som deler ut kortene.
Man kan bløffe, veie odds mot hverandre,
følge hodet eller hjertet,
men til syvende og sist er det likevel skjebnen som avgjør.
Jeg tror det var henne.
Det var slik jeg havnet her.
John og Anne er lykkelig gift og bor fortsatt i Dundee med sin store familie.
Han er i eiendomsbransjen med investeringer i whiskyindustrien.
Når han ikke gjør forretninger, spiller han golf i Portugal.
John og Davie gjorde felles sak igjen etter 35 år
og dannet et plateselskap som slapp Kyle Falconers solodebut.
Scot flyttet til London da han var 19.
På 1980-tallet ble han de rike og berømtes beste venn.
Han ble mangemillionær med eiendommer over hele verden fra Miami til Belgravia.
Hans siste forretning, 'prosjekt Moskva' er omgitt av konspirasjonsteorier.
Tragisk nok møtte han en for tidlig og uforklart død i desember 2014.
Etter 20 år i London bestemte Davie seg for å gå videre fra konserter
og ble sammen med Alex Weston manager for det da ukjente bandet Placebo
som nå har solgt 13 millioner plater over hele verden.
David har nå vært manager for Placebo og flere andre store artister i 25 år.
Han har bodd i Bangkok i 15 år med døtrene Billie og Beaw og kona Thian.
Han kjøpte også et hus i Ferry i Dundee til moren.
Til minne om Wullie, Moyra og Scot.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad