Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PŮVODNÍ FILM NETFLIX
1881, BENGÁLSKO, INDIE
Počkej, proč odhazuješ ty květy?
Bulbbul!
Kde je ta holka?
A mám tě!
Zase na stromě!
Kdo je tohle, Pišimo?
Taková ušmudlaná uličnice...
Ale s tím něco provedeme.
No tak!
Má pravdu!
Budu tě muset znovu upravit.
Pišimo, proč musím mít na nohou prstýnky?
Protože tam máš takový nerv.
Ten je potřeba stlačit, jinak dívky rády odlétají pryč.
Jako ptáci?
Ne... Ty prstýnky nad tebou mají mít moc.
Pišimo...
Moc? Co je to?
Pišimo!
Tatínku? Pišimo?
Co tu vyvádíš, ty bláznivá?
Asi dostala strach.
Pišimo!
Chceš slyšet příběh?
Je strašidelný?
Ano!
Jasně!
Před dávnými časy žila...
čarodějnice!
Žila na stromech
v hlubokých lesích.
Místo dopředu jí chodidla směřovala vzad.
Tahle krvežíznivá démonka čekala...
a čekala na den...
kdy se objeví princezna...
aby ji mohla sežrat.
Panenka!
Mahendro!
Copak jsem ti nezakázal, abys sem chodil?
Kočička...
Binodini... to ho nemůžeš hlídat?
Odpusť, můj pane.
Mahendra...
Můj bratr.
Je jako dítě.
Kde je?
Kdo?
Můj manžel.
To budu já.
Ne, vy jste velikánský. On je malý.
Byl se mnou v nosítkách.
Vyprávěl mi příběhy.
Jmenuje se...
Satya.
Až vyrosteš, pochopíš rozdíl
mezi manželem a švagrem.
O 20 LET POZDĚJI
Zpomalte!
Promiňte, Satyo Thákure.
Tohle místo je nebezpečné. Číhají tu nástrahy.
Žije tu ona.
Kdo?
Čarodějnice.
Vy jste vzhůru, pane Satyo?
Běžte spát. Vzbudím vás, až dorazíme na panství.
Milostpaní už spí?
Ano.
- Mám prostřít k jídlu? - Ne, nemusíte.
Prosím nezlobte se, milostpaní.
Na to je pozdě.
A co si počne chudák vaše první žena?
Budou žít společně jako sestry.
Zmizte.
Jestli jí zkřivíte vlásek na hlavě, budete se mi zodpovídat.
Vidím, že tu vládneš pevnou rukou.
Raz...
dva...
tři...
čtyři...
pět...
šest...
sedm... osm...
devět...
deset...
jedenáct... dvanáct...
A pak?
- ...třináct... - Když čarodějnice sfoukla svíčky...
v princeznině pokoji...
Blázne!
A pak?
Přišla k posteli a...
Čemu vděčíme za tvou návštěvu?
Aha! Chápu. Přijel jsi zkontrolovat své dědictví, že?
Švagrová...
Pět let ses mi neozval.
Přece se ti najednou nezastesklo.
Psal jsem jeho lordstvu
a ptal se na tebe.
Neodpověděl mi.
Chtěl jsem přijet před třemi lety...
když byl bratr Mahendra...
zabit.
Říká se, že...
ho zabila čarodějnice.
A ty těm povídačkám věříš?
Vůbec ne.
To vykládá Binodini.
Za těch pět let se toho tolik změnilo.
I jeho lordstvo odešlo z domova...
Co se stalo?
Chtěl bys vidět Binodini?
Binodini, švagrová moje!
Satyo, švagře!
Bohyně ke mně nebyla laskavá.
Co se stalo, sestro?
Jak můžete jedním dechem odříkávat růženec a hanobit Bohyni?
Modlení je pro mě jako truchlení.
Modlím se celý svůj život...
a koukněte...
jak se mi to vrátilo.
Byla jsem zabraná do modlitby, když Mahendru zabila.
Ono teď stačí, aby někdo zemřel na horečku,
a lidé za tím hned vidí čarodějnici.
Hej!
Mahendra měl horečku? Vážně?
Ležel tam a topil se ve vlastní krvi.
Vy jste to všechno viděla.
Švagrová...
to zní jako útok zvířete.
Vzpomínáte, jak nám bratr Indranil
vyprávěl o lidojedovi?
Na podlaze byly...
krvavé pokroucené šlápoty.
Byla to čarodějnice!
Už zase tenhle nesmysl.
V našem království žádná čarodějnice jaktěživ nebyla.
Kde by se najednou vzala?
Ze stromů!
Hele!
A pak?
Přišla k posteli a...
Co tu vy dva děláte potmě?
Co je, sestro,
proč musíš všechno pokazit?
Moc se omlouvám, milostpaní.
Přišla jsem vám jen vyřídit, že vás shání manžel.
Proč?
To netuším!
Sice se o něj starám já,
ale on chce stále vás.
Nevím, proč
chce pořád jen svoji Bulbbul.
Jak mu to jen říct,
že jeho žena chce jen Satyu.
Přes den spí.
V noci loví.
Dobrá.
Tak budu v noci lovit i já.
Myslím, že Binodini nebude spokojená, dokud hlava čarodějnice nebude viset
vycpaná na zdi vedle ostatních trofejí.
Tygr…
jelen...
čarodějnice!
Kam zmizela ta sladká slečna, kterou jsem znával?
Co jsi s ní provedla?
Sežrala jsem ji.
Kde je milostpaní?
Dole na verandě.
Jste posedlý mými chodidly.
Vy jste ale všímavá!
Ahoj. Znáš doktora Sudipa?
Doktora?
Je všechno v pořádku?
Ano.
Přišel jen na kus řeči.
Už půjdu.
Musím se na ni jít podívat.
Kdy už se ten pán naučí chovat?
Pán? Jaký pán?
Pan Dinkar.
To je slušný muž.
Polámané kosti jeho ženy říkají něco jiného.
A ona ho ještě kryje. Pořád říká:
„Spadla jsem ze schodů.“
Třeba je to pravda.
V panství je jen jeden dům se schodištěm.
Milostpaní...
Kolikrát jsem vás žádala, abyste mi tak neříkal.
Jak je libo... milostpaní!
Chcete jít s jeho lordstvem na lov?
Já životy zachraňuju.
Brát je neumím.
Vaše lordstvo...
Proč ti tolik vadí?
Vadí mi, že nedodržuješ pardu!
Běž už.
Nestihneš lov.
Pane Dinkare?
Ano, milostpane?
Víc mužů jste nesehnal?
- Všichni se bojí čarodějnice. - Už dost těch nesmyslů! Jdeme!
Lorde Satyo!
Varovali jsme vás,
že je to démon.
Je to vrah...
zabiják...
muž.
Zavolejte policii.
Ano, pane.
Bydlím poblíž,
můžeme tam přes noc nechat tělo.
Když bydlíte tak blízko lesa...
neviděl jste něco?
Nezaslechl?
Ne.
Nic.
Ani člověka...
ani zvíře.
Nic!
Jaký byl lov?
Pana Dinkara někdo zabil.
A zvíře to nebylo.
Je to dílo muže.
Proč?
Proč ne ženy?
Která žena je tak ďábelská, aby byla schopna něčeho tak brutálního?
Milostpaní?
Jako za starých časů.
Vy dva spolu
a řeč nestojí!
Čemu vděčíme za vaši milou návštěvu?
Satya vám to neřekl?
Pozval mě sem.
Prý jste tu sama,
bezbranná,
ve dne v noci.
Kdokoli může přijít a ublížit vám.
- Takže proto… - Ne!
Jen jsem...
Jen jsem si říkal...
Blíží se výročí úmrtí bratra Mahendry.
Měli bychom být spolu,
setkat se u společné modlitby.
Nebo ne?
Já tam jdu!
Teď, když jsem tu já, nemusíš všechno dělat ty.
Je dobré držet se toho, co nám přísluší.
Jste paní domu, nikoli pán.
Nebo ne?
Chci říct…
Proč si na bedra nakládat zbytečnou zátěž?
Vypadáte vyčerpaně.
Nebo možná bledě.
Zkrátka vám schází barva.
Každý nemá takové štěstí jako vy,
které sluší i vdovské roucho.
Ach jéje,
ty necudná nestydo,
proč chodíš po zahradní stezce,
když víš, že vede k tomu parchantovi?
Milostpaní!
Pojďte sem!
Posaďte se.
Naolejujeme vám vlasy.
Později.
Klenotníci poslali nové zboží.
Pojďte se podívat!
Je to nádhera.
Vyberte si alespoň pár kousků.
Z domova nemáte skoro nic.
Ve svém věnu vypadáte jako fádní chudinka.
Ještě lidi řeknou,
že vypadám víc jako paní domu než vy.
Mně je to jedno.
My víme... Vám nesejde na tom, co si lidi myslí nebo povídají.
Kupte si alespoň nové prstýnky na nohy.
Ty vaše, zdá se, trochu povolily.
Vyberu si později.
Ach jéje,
ty necudná nestydo,
proč opatrnost házíš za hlavu?
Proč, ach proč? Neházej!
Snažně tě prosím.
- Odpočívej v pokoji! - Odpočívej v pokoji!
Hodně štěstí!
K čemu to je, že máte takové postavení?
Došlo už k tolika vraždám
a vy nemáte ani podezřelé?
Podezření se nepočítá.
Naše britské právo žádá důkazy.
Na co čekáte, pane?
Je to vrah...
zabiják...
muž.
Když bydlíte tak blízko lesa,
neviděl jste něco? Nezaslechl?
Nechceš pár listů pepřovníku?
Švagrová...
kdy přišel do města ten doktor?
Ten?
Těsně před tím, než tvůj bratr odešel z domova.
Chodí...
za milostpaní často?
Jak to mám vědět?
Já tu přece nebydlím.
Když jsi tu byla,
vidělas ho tu?
Zrovna o vás mluvíme.
Měl bych už jít.
Musím na policii.
Uvidíme se u večeře.
Vyptával se mě na Sudipa.
Doktor Sudip je...
skvělý muž.
Třeba se ptal jen tak ze zvědavosti.
Tak jste si zaklevetila?
Já?
Já ne...
Copak mě neznáte?
Nikomu nepřeju nic zlého a nikoho se nesnažím očernit.
Pepřovník?
Připrav mi ho.
Betelové sousto.
Bulbbul!
Ne...
Švagře, nech toho.
Prosím, pusť mě.
Mahendro!
On trucuje?
Satyo?
Bratře!
Pojď sem!
Spokojená?
Požádal jsem správce, aby natrhal pár kousků manga.
Připravíš mi z nich něco dobrého,
nebo si je necháš všechna pro sebe?
Pepřovník?
Dobrá.
Mám pro tebe...
nový parfém.
Co si myslíte o té nabídce?
Nabídce?
Nabídce sňatku pro Satyu.
Už jsme o tom mluvili.
Co si myslí mladá nevěsta?
Mladá nevěsta?
Totiž...
Asi jsem do těch lístků dala příliš růžového džemu.
Pouští mi pusu na špacír.
Chtěla jsem...
Chtěla jsem říct milostpaní.
Co myslíte, milostpaní?
Měli bychom Satyu oženit?
Proč se ptáš jí?
Ale no tak!
Má na něj přednostní nárok.
Neměli bychom se jí zeptat, než mu najdeme někoho jiného?
Neměli bychom se zeptat Satyi?
Na co?
Na tu nabídku... co pro něj má Binodini.
Ty z toho nemáš radost, viď?
Začal jsem psát celkem jednoduchý příběh.
Pak se do toho vložíš ty a najednou je strašidelný.
Odkud se vzal ten duch dívky?
Tos psala ty. Vysvětli mi to.
Švagrová!
Nebylo to u vás doma modré, když jsi byla malá?
Proč to nevymalovat modře i tady?
Vypadá to tu trochu zpustle.
Třeba se ti pak nebude... tolik stýskat po domově.
Proč bychom to tu malovali?
Takhle to stačí.
Počkej. Oba tu sedáváme a píšeme,
proč si to neudělat hezké?
Copak budeš mít po svatbě čas psát?
Po svatbě?
Binodini má pro tebe nabídku.
Já se ženit nebudu.
Všichni se žení.
Nech toho, prosím.
Potulní pěvci se nežení
a sovy taky ne.
A jestli mě přinutíte,
uteču s cikány a budu zpívat
potrhlé písně.
On za to nemůže.
To jeho mládí.
Tráví s ní všechen svůj čas.
Dalo se to čekat.
Proč chodíš pořád bosa?
Unavuje mě, jak jsi nepoučitelná.
Snažím se ti zařídit cestu do Londýna.
Vážně?
Řekl jsem Binodini,
že oženit se můžeš později.
- Až získáš vzdělání. - Londýn?
Tys zapomněla? Říkal jsem ti,
že Satya pojede do Londýna studovat práva.
Ale ne abys byl jen zavrtaný do knih.
Cestuj taky,
bav se.
A o všem mi vyprávěj v pěkných, dlouhých dopisech.
Budu psát každý týden.
Už teď?
- Musí jet hned teď? - Hned ne.
Po festivalu.
Musíme ti nechat ušít teplé šaty.
Prý tam bývá zima.
Dokonce sníh.
Ale festival je už za tři měsíce.
Jak to všechno stihneme?
- Tak rychle... - Ty se snad o nic starat nemusíš.
Nechceš jet taky, bratře?
Zatím ne. Možná později.
Už za tři měsíce...
Napsal jsem svou část.
Teď musíš dopsat zbytek.
Jak my ten příběh dokončíme?
Ještě je čas.
A co ten dům u lesa?
Chtěl jsi ho vymalovat.
Udělám to, než odjedu.
Pak tam můžeš sedávat a psát.
Sama se tam bojím.
Bojím se sama i tady.
S kým si teď budu povídat? Komu teď budu...
Budu ti každý den psát.
Brzy se vrátím.
Co když ne?
Proč si alespoň nerozsvítíš?
Co tam schováváš?
Nic.
Tak proč se tváříš tak provinile, Bulbbul?
Netvářím.
Je to... Je to jen...
něco osobního.
Jediná osobní věc v životě manželky má být její manžel.
Pojedu do Kalkaty.
Se Satyou.
Proč?
Proč se Satyou?
Musí... tam podepsat své cestovní doklady.
Jedna...
dva...
tři...
čtyři...
pět...
šest...
sedm... osm...
devět... deset... jedenáct... dvanáct... třináct... čtrnáct...
Před pikolou, za pikolou nikdo nesmí stát,
nebo nebudu hrát!
Už jste zpátky, můj pane?
Satyo!
Poslali jsme ho do Londýna.
SATYADŽÍT THÁKUR PANÍ BULBBUL CHAUDHARY
Ne!
Spal Mahendra?
Ano.
Jak se má milostpaní?
Že se tak hloupě ptám.
Určitě je zdrcená
a truchlí.
SATYA BULBBUL
Vážně musíš odejít?
Už tu nemám co dělat.
Neboj se.
Budu posílat peníze.
Zatím je stále v bezvědomí.
Udělal jsem, co bylo třeba.
Ale...
- její chodidla... - Spadla ze schodů.
Spadla ze schodů?
Zaplať doktorovi za jeho služby
a k tomu něco navíc.
Odpusťte, že vás ruším tak časně.
Ale došlo k další vraždě.
Máme svědkyni... Malou dívku.
Zdá se, že je v šoku.
Chudinka.
Říká...
Co?
Že ho zabila Bohyně.
Rád bych s ní mluvil.
Je pod tišícími léky.
Dal jí je doktor.
Který doktor?
Doktor Sudip.
Naštěstí byl právě poblíž.
Zlodějko.
Berte to jako pokutu.
Už jste za mnou nepřišel několik dní.
Myslel jsem, že je tu Satya
a jste zaneprázdněná.
To on je zaneprázdněný,
má teď nový koníček.
Co to bylo za příběhy, co jste mi čítával? O tom detektivovi.
Aha... O Sherlockovi.
Ano!
Satya si teď hraje na Sherlocka.
To nebyl vtip.
Podezírá vás.
Ale není na tom ani za mák pravdy, takže klid.
Záleží, z čeho mě podezírá.
Nemám žádné očekávání.
Vím...
že jste naprosto mimo mou ligu.
Proto nepřekračuji hranice.
Abych se trochu chránil.
Zbabělče.
Je to tak!
Jsou tu záznamy o všech zločinech?
Ano, Satyo Thákure.
Tenhle podpis?
Ten je doktora Sudipa.
Přišel ohledat tělo.
Co to máš za papíry?
Takový příběh.
Strašidelný příběh.
Chceš ho slyšet?
Do města přijede muž
a najednou se začnou...
dít vraždy.
To ale není to strašidelné.
Do jeho pasti se chytí dívka,
nechá se trochu unést
a přestane rozeznávat
dobro od zla.
Opustí veškerý stud a vše...
co v ní bylo dobré a čisté.
Opustí i manžela.
Pak se stane něco nepěkného.
A tak od ní manžel odejde.
To je mi milý příběh!
Švagrová...
už dost.
Udělalas chybu.
Předpokládejme...
žes byla osamělá...
a naivní...
a Sudip toho využil.
Řekni to narovinu. Ty na Sudipa žárlíš.
Nevyslovuj jeho jméno.
Sudip.
Švagrová...
Sudip.
Tolik ses změnila.
Napsal jsem tvému muži
o radu.
Nečekám, že tě vezme zpátky...
ale možná...
bychom tě mohli poslat ke tvému otci.
Jste všichni stejní.
To jsi ty, milostpane?
Panenka!
Vstávej!
Hraj si se mnou!
Ne!
Hraj si se mnou!
Vstávej!
Vdala jste se do královské rodiny.
Proč ty slzy?
Utište se.
Je tak trochu…
šílený.
Ale... po svatbě se uklidní.
Je jen trochu šílený.
Ale...
je královské krve.
Utište se.
Je trochu šílený,
ale... dá vám hromadu šperků.
Je trochu šílený, ale…
zahalí vás do hedvábí.
A získáte úctu.
Utište se.
Je trochu šílený, ale…
když ne on, vezme si vás na starost
jeho bratr.
Jsme strážkyně tajemství svých domovů.
Tak se utište.
Jak je jí?
- Přišla k sobě. - Výborně!
Všem jsem řekl, ať se nedotýkají vašich chodidel.
Opatrně.
Stehy jsou opět otevřené.
Kdo vám to udělal?
Milostpaní, mně můžete věřit, jsem váš lékař.
Tak udělejte svou práci a jděte pryč.
Milostpaní?
Vše je připraveno ke společné modlitbě.
Společné modlitbě?
Modlitbě k výročí Mahendrova úmrtí.
Aha!
Jak jsem mohla zapomenout.
Velký den pro nás obě.
Vy někam jdete?
Žádný strach.
Nehodlám brát zákon do vlastních rukou.
Když jsem se s vámi prvně setkal,
netuším proč, ale měl jsem chuť vás zabít.
Teď už vím proč.
Rozsudek nad vámi vynesou kalkatské soudy.
Otec včera vyhodil matku z domu.
Nová manželka ho přinutila.
A podívejte, co matka udělala.
Kde je váš otec?
Odvezl Satyu.
Kam?
Pořád se nebojíte.
Čeho?
Pácháte zločiny.
Že by důsledků?
Myslíte, že ujdete trestu?
Pokud... to záleží na zákonech, tak ano.
- Podezírám vás... - ...z něčeho úplně jiného.
Ale za to pro mě trest nežádáte.
Existuje způsob.
Můžete prokázat svou nevinu,
pokud skutečně existuje čarodějnice a nyní nás navštíví.
Pane řidiči!
Ani hnout, nebo budu střílet.
Pane řidiči!
Vy jste usnul?
Narovnejte chodidla.
Jak jinak se chcete uzdravit?
Už jsem zdravá.
Milostpaní!
- Milostpaní! - Doktore!
Byla to...
Byla to ona!
Čarodějnice existuje!
Musíme ji najít.
- Jdeme! - Vraťte se domů.
Cože?
Vraťte se domů.
Proč?
Já se jí nebojím.
Jestli vy ano, klidně jděte.
Alespoň teď víme...
že jste nevinný.
Můžete jít.
- Co to děláte? - Musím ji dopadnout.
Zadržte!
Proč se mě snažíte zastavit?
Proč ji chráníte? Co vám na ní sejde?
Pro mě je to jen přítelkyně. Ale pro vás je možná vším!
Kde se bere tolik náklonnosti... k démonce?
Není to démonka,
je to Bohyně.
Máme svědkyni...
Malou dívku.
Říká, že ho zabila Bohyně.
Pan Dinkar? To je slušný muž.
Polámané kosti jeho ženy říkají něco jiného.
Bohyně ke mně nebyla laskavá.
Byla jsem zabraná do modlitby, když Mahendru zabila.
Milostpaní!
Co jste to udělal?
Proč ji chráníte?
Co vám na ní sejde?
Pro mě je to jen přítelkyně. Ale pro vás je možná vším!
A zvíře to nebylo.
- Je to dílo muže. - Proč? Proč ne ženy?
Jedna...
dva...
tři...
čtyři...
pět... šest...
sedm... osm...
devět... deset...
jedenáct... dvanáct...
třináct... čtrnáct...
O ROK POZDĚJI
Drahý bratře,
vždycky jsem si myslel,
že až vyrostu, rád bych byl jako ty.
Ale... opouštím tento dům navždy.
Protože mám strach...
že by se mi to mohlo splnit.
Protože mám strach,
že už to tak možná
dokonce je.
Jsme teď doslova spřízněni krví.
Ruce máme potřísněné
jejich krví.
Jsme oba stejní.
Milostpane!
Bulbbul?
Překlad titulků: Alžběta Ambrožová