Downloaded from YTS.MX
6 IUNIE 1944
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Duceţi-vă! - Asta e!
ZIUA Z, CUM NU S-A MAI VĂZUT PÂNĂ ACUM.
CINCI MOMENTE VITALE...
Totul depinde de tine, George!
Foc!
Sper că nu e o mină!
Spuneţi când, domnule!
...CARE SCHIMBĂ SOARTA INVAZIEI.
Asta e!
Mă aude cineva?
CU CUVINTELE CELOR PREZENŢI ACOLO.
Ni s-a spus că nu mai putem anula. Venise timpul.
Tancul a trecut fix printre noi. Nu-l puteam opri.
Pe apă, bărcile erau în flăcări.
Acum!
Mă duc eu primul!
Drept la ţintă!
Aruncaţi bombele!
MARTOR: ZIUA Z
MĂRTURIILE DIN FILM SUNT
CUVINTELE CELOR PREZENŢI ACOLO, ROSTITE DE ACTORI.
Ni s-a spus că se caută voluntari pentru o misiune subacvatică.
PATRU ZILE ÎNAINTE DE ZIUA Z.
SUBMARINUL X23 PLEACĂ ÎNTR-O MISIUNE SECRETĂ.
Se cerea doar să ştii să înoţi şi să nu ai soţie.
- Cum stăm, Lyne? - Suntem puţin în derivă.
Lt George Honour, de 26 ani, era căpitanul submarinului pitic X23.
- Înaintează uşor cu 5 m! - Recepţionat.
Misiunea lui Honour părea simplă:
să-şi ducă submarinul lângă nazişti
să rămână nedetectat zile întregi,
apoi să conducă invazia la ţărm.
Dar era extrem de periculoasă.
La suprafaţă, puteau fi atacaţi de avioanele şi navele inamice.
Sub valuri, erau câmpuri minate ascunse,
care puteau spulbera submarinul.
Partea noastră de operaţiune se numea Gambit.
Spre groaza noastră, în dicţionar acest nume era descris ca:
"pion de sacrificiu la şah".
George şi echipajul său erau avangarda
celei mai mari invazii din secolul XX:
o escadră imensă compusă din englezi, americani şi canadieni.
Peste 5.000 de nave asistate de peste 11.000 de avioane
aveau să ducă 132.000 de soldaţi la ţărm într-o singură zi.
Germanii se aşteptau la asta, dar nu ştiau când şi unde se va întâmpla.
Soldaţii trebuiau să debarce pe cinci plaje din Normandia
cu numele de cod: Utah, Omaha, Gold, Juno şi Sword.
Dar la est de plaja Sword,
destinaţia a 29.000 de soldaţi englezi,
erau mlaştini letale.
Dacă soldaţii ajung în ele, invazia locală ar fi un dezastru.
Honour trebuia să se asigure că nu se va întâmpla asta.
În dimineaţa Zilei Z, X23 avea să iasă la suprafaţă lângă plaja Sword.
Honour trebuia apoi să ghideze primul val de soldaţi.
Soldaţii erau grupaţi în 40 de tancuri Sherman amfibii,
adaptate special pentru Ziua Z.
Creaţiile extraordinare, numite tancuri "DD",
erau cheia succesului invaziei.
Tancurile DD erau în pungi imense de plutire şi aveau două elice.
Tancurile erau lansate în jurul nostru şi ajungeau singure la ţărm.
Dacă X23 nu ghida corect tancurile DD spre plaja Sword,
miile de soldaţi din urmă erau lipsiţi de apărare.
E o strategie riscantă, care se bazează pe curajul
şi abilităţile lui George şi ale echipajului său.
SÂMBĂTĂ, 3 IUNIE, ORA 22:30.
Peste 24 de ore, micul submarin evită contactul cu inamicul.
Oprire completă!
Sper că nu e cablul unei mine!
Se auzea cum se freca de submarin.
Fiind într-un câmp minat, am presupus că e o mină.
Dacă agăţai un cablu şi plecai...
...puteai declanşa mina.
Uşor înapoi!
- Înapoi cu jumătate de impuls. - Recepţionat.
Deschide o bere, Jim.
LUNI, 5 IUNIE, ORA 01:00.
La 50 de ore de la plecarea din Anglia,
X23 iese la suprafaţă la 1,6 km de plaja Sword.
Honour aşteaptă o transmisie radio codată, vitală.
Pentru Padfoot,
tuşica Nelly e la Scarborough şi se simte rău.
S-a amânat, băieţi. Din cauza vremii.
Operaţiunea s-a amânat, dar nu ştiam până când.
Honour trebuia să aştepte încă 22 ore
până la următoarea transmisie.
Între timp, X23 trebuia să rămână nedetectat pe fundul mării.
Problema era că nu ştiam dacă avem oxigen destul.
Micul submarin are doar 1,8 m în diametru şi 15 m lungime.
Fusese gândit pentru patru oameni, dar X23 avea cinci la bord.
Submarinul primise butelii de oxigen în plus pentru misiune,
luate de pe un bombardier german.
Butelia de oxigen nu indica cât mai avea în ea.
Părea să nu fie de ajuns.
Te simţi bine, Lyne?
Honour nu ştia cât timp le va ajunge oxigenul rămas.
La 129 km distanţă, pe coasta Angliei,
566 de cuirasate, distrugătoare şi alte nave de război
aşteptau şi ele cu nerăbdare.
La bordul lor se aflau 29.000 de soldaţi englezi
ce urmau să ajungă pe plaja Sword.
LUNI, 5 IUNIE, ORA 23:15.
La 22 de ore de la ultima transmisie,
George Honour porneşte din nou radioul.
Sunt prea multe interferenţe, nu aud nimic.
Era doar un simplu fir. Recepţia era foarte slabă.
- Cred că o pompă e cauza. - Opreşte-o!
- Pentru Padfoot... - Ce spune?
Henry îşi vrea...
Pentru Padfoot, Henry îşi vrea alifia.
Asta e!
Echipajul mai are de aşteptat câteva ore pe fundul mării,
doar să le ajungă oxigenul.
La suprafaţă, forţele aliaţilor se poziţionează.
Să ieşim la aer.
Eliberaţi balastul!
E acum ori niciodată.
Asta e, băieţi!
Submarinul pitic X23 iese la suprafaţă lângă plaja Sword.
MARŢI, 6 IUNIE, ORA 05:07.
La 11 km distanţă, 40 de tancuri DD, 418 bărci de debarcare
şi 29.000 de soldaţi se bazau pe George Honour şi echipajul său.
Invazia din Ziua Z de pe plaja Sword depinde de acest moment.
Dă-mi semnalul luminos.
X23 aprinde lumina.
Înspre Anglia se vedeau o mulţime de nave.
Tot felul de nave.
Mă bucuram că sunt de-ale noastre.
Ora zero.
La ivirea zorilor,
navele aliaţilor încep bombardarea ţărmului francez.
În ciuda atacului, submarinul trebuie să-şi menţină poziţia.
Dacă tancurile DD nu văd lumina lui X23,
efortul echipajului lui Honour e în van.
Vezi tancurile?
Căpitane?
Fir-ar să fie, iată-le!
Eram în locul care trebuia. Tancurile au trecut pe lângă noi.
Primele tancuri DD au trecut de submarin,
ajungând pe plaja Sword.
Tancurile sunt urmate de 29.000 de soldaţi englezi.
După o misiune de 81 de ore, Honour şi echipajul său au reuşit.
Ziua Z a început.
ORA 06:00
Peste 132.000 de soldaţi se îndreptau spre Normandia.
54.000 de englezi spre plajele Sword şi Gold.
21.000 de canadieni spre Juno.
Şi 57.000 de americani spre plajele Utah şi Omaha.
Aceste imagini originale arată soldaţii din divizia 4 infanterie,
care urmau să facă o călătorie periculoasă de 18 km pe apă
într-o navă de debarcare cu destinaţia plaja Utah.
Unii dintre ei nu vor supravieţui.
Utah e cea mai vestică plajă de invazie.
În doar câteva minute,
primii din cei 23.000 de soldaţi americani vor ajunge acolo.
Dar în calea lor se află fortificaţii letale.
NORMANDIA ERA APĂRATĂ DE ZIDUL ATLANTICULUI,
CEA MAI LUNGĂ FORTIFICAŢIE DIN LUME.
ALIAŢII VOIAU SĂ-L DISTRUGĂ.
PE PLAJA UTAH, PLANUL DEPINDEA
DE SINCRONIZAREA CU FORŢELE AERIENE AMERICANE.
Deasupra Canalului Mânecii, la manşa unui avion B26,
se afla lt George Eldridge, un bombardier de 26 de ani.
Compartiment bombe, verificat!
Toate vizoarele sunt activate.
Compartimentul de activare, verificat!
Un total de 341 de bombardieri se îndreptau spre Utah.
Eldridge era în grupul fruntaş.
Parcă toate avioanele sunt aici.
Misiunea lor era să treacă prin zona de atac antiaerian germană
şi să distrugă buncărele fortificate ce apărau plaja Utah.
Atenţie mare, George! Lumea se bazează pe noi.
Trupele terestre aveau să debarce după ultima bombă.
Avioanele B26 aveau o singură şansă să-şi distrugă ţintele.
Dacă ratau, soldaţii de la sol erau măcelăriţi.
Nu există o a doua şansă.
- Cum te simţi, George? - Mi-e frig, domnule.
Dar bine că nu sunt la sol.
Se vedeau bărcile şi navele de debarcare din apă.
Colegii mei de şcoală erau printre cei de la sol.
Dar întreaga misiune era ameninţată de norii joşi.
Pentru a lovi apărarea germană, trebuiau să coboare sub nori,
mult mai jos decât voiau.
În urmă cu 13 luni, o escadră de B26 avusese o misiune atât de jos.
Toate avioanele ajunse la ţintă au fost doborâte.
Bătrânul ne-a spus că nu putem anula.
Trebuia să mergem până la capăt.
În apropierea plajei Utah, navele aliaţilor bombardau ţărmul.
Pentru a evita focul amical, în speranţa să-şi atingă ţintele,
avioanele B26 urmau linia ţărmului.
Dar asta le punea în bătaia armelor antiaeriene de pe coastă.
Foloseau arme de 88 mm şi mai mici, de 50 şi 37 mm.
Eram destul de jos cât să ajungă la noi.
În avionul din frunte se afla reporterul Ivan Peterman.
Văd lumini puternice, mi se face pielea de găină.
Proiectilele zboară pe lângă noi.
Unul aruncă în aer un bombardier.
Haide, catapultează-te!
- Vedeţi vreo paraşută? - Doar trei.
George e foarte aproape de ţintă.
Vieţile soldaţilor de la sol se află în mâinile sale.
Totul depinde de tine, George!
George Eldridge se află în grupul fruntaş de avioane B26,
în încercarea de a bombarda apărerea germană de pe plaja Utah.
Dar zboară la o altitudine joasă, pentru care nu s-au antrenat.
Cpt Albert Hill e în alt bombardier.
La 1.500 m înălţime, nu ai timp de nimic.
Când cobori la acel nivel, totul se mişcă mult mai rapid.
Până vezi ţinta, ai trecut de ea.
E în joc succesul debarcărilor de pe plaja Utah.
Trapele bombelor sunt deschise. Stabilizatoare activate.
La naiba! Stabilizează-l!
Ne apropiam de tunurile naziste.
Păreau o serie de buncăre de golf aranjate frumos pe plajă.
Haide!
Eliberez bombele!
Escadronul de B26 aruncă peste 500 t de explozibili.
Dedesubt are loc un spectacol uimitor.
Văpăi de flăcări şi erupţii de fum
par să sară la noi ca un monstru fioros.
Bombardamentele devastează fortificaţiile germane
pe toată lungimea plajei Utah.
Şase minute mai târziu, cum se aştepta,
primii din cei 23.000 de soldaţi americani,
inclusiv din divizia 4 infanterie, păşesc la ţărm.
Eldridge şi celelalte avioane B26 sunt atât de eficienţi
încât pe plaja Utah cad mai puţin de 300 de soldaţi.
Doamne ajută, băieţi!
La 32 km spre est, pe plaja Omaha,
acelaşi plan decurge dezastruos.
329 AVIOANE B24 AU FOST TRIMISE SPRE PLAJA OMAHA,
DAR ZBURAU DEASUPRA NORILOR ŞI NU VEDEAU ŢINTELE.
APROAPE TOATE BOMBELE RATEAZĂ.
DIN BUNCĂRELE RĂMASE,
GERMANII NIMICESC SOLDAŢII AJUNŞI LA ŢĂRM.
Plaja Omaha e scăldată în sânge.
Dar între două buncăre mai mari
e o zonă mai puţin apărată de germani.
Puţinele bărci ajunse aici evită măcelul drastic.
Printre ei se află compania Easy, regimentul 16, divizia 1.
Fotografia numită "În fălcile morţii"
arată momentul când ajung la mal.
La momentul realizării fotografiei,
primul pluton din compania Easy părăseşte în grabă nava.
Soldaţii ajung nevătămaţi pe plajă.
Slt John Spalding este la comandă.
E primul său contact cu lupta.
Am mers cât mai repede.
Am trecut peste argilă direct spre continent.
Ne-am oprit la o clădire demolată.
Sergentul său e Philip Streczyk,
un veteran decorat în două campanii anterioare.
Verificaţi armele, să fie uscate!
- Ce e amuzant, Ramundo? - Nimic, să trăiţi!
În jurul lor, alţi soldaţi ajung pe plajă.
Sunt decimaţi de mitraliere.
Cu fiecare minut, creşte numărul americanilor răniţi sau morţi.
Aici Copper unu, Copper şase, mă auzi?
Radioul e mort. Sunt pe cont propriu.
Plutonul e înconjurat de foc inamic.
Pot fugi doar spre continent,
printre cele mai mari buncăre germane,
WN62 şi WN64.
Traseul le oferă oportunitatea să schimbe rezultatul Zilei Z.
Dacă reuşesc, vor ajunge în spatele liniilor inamice.
- Cum procedăm? - Plaja nu e o opţiune.
Tu ce zici, sergent?
Dacă fugim spre buncăre, vom fi măcelăriţi.
Am putea merge pe aici.
Traseul e extrem de periculos,
fiind protejat de sârmă ghimpată, mine,
lunetişti şi cuiburi de mitraliere.
Merg eu primul!
Se trăgea asupra noastră.
O serie de împuşcături a făcut găuri în peretele din faţa noastră.
Ramundo a fost ucis.
Louis Ramundo e doar unul din cei peste 2.400 de americani
ucişi pe plaja Omaha în acea zi.
- Sergent! - E un câmp minat, domnule!
Plutonul lui Spalding e blocat.
Pe plaja Omaha, primul pluton din compania Easy
vrea să treacă de liniile inamice, dar dă de un câmp minat.
La naiba!
- Îl putem ocoli? - Zona cu iarbă pare în regulă.
Să sperăm.
Sergent!
Sunt bine, domnule!
Soldaţi, înaintaţi! Capul jos! Rămâneţi pe iarbă! Haideţi!
Sg Bisco tot spunea: "Locotenent, ai grijă la mine! "
Zona era împânzită cu mine sub formă de cutiuţe.
Domnul a fost cu noi, ocrotindu-ne cât am urcat pe deal.
Am ajuns toţi.
ORA 09:00
Spalding şi soldaţii săi au ajuns pe deal,
fiind primii din regimentul 16 care au ajuns până aici.
Pe plajă, măcelul era continuu.
Nu ştiam unde era restul companiei Easy.
Pe apă, bărcile erau în flăcări.
Am decis să nu mai privim înapoi.
Plutonul nu putea decât să meargă înainte.
Dar calea le era blocată de cuiburi letale de mitralieră.
Mai repede!
Sg Streczyk elimină mitralierele fără să piardă vreun om.
Plutonul e acum în spatele liniilor inamice.
Pentru prima dată, pot porni în ofensivă.
Spalding şi Streczyk au o ţintă anume:
complexul letal de buncăre numit WN64.
E o puternică fortăreaţă inamică,
care provoacă prăpăd pe plaja Omaha.
Are patru puncte de tragere conectate prin şanţuri şi tuneluri,
fiind dotat cu cel puţin 30 de soldaţi.
Plutonul unu e mai slab înarmat, dar are un avantaj.
Inamicul nu are habar de prezenţa lui.
Câţi crezi că sunt acolo?
Au doar 22 de soldaţi, nu pot risca o bătălie sângeroasă.
Streczyk se duce singur.
Streczyk trage în adăpost.
Ieşiţi cu mâinile sus!
Apoi a strigat la ei să iasă.
Aveţi zece secunde!
Au ieşit patru soldaţi, fără arme.
Împreună cu doi sau trei răniţi.
Mişcarea îndrăzneaţă a lui Streczyk funcţionează.
Sub comanda lui Streczyk, plutonul mătură întreg complexul de buncăre.
Capul jos!
O oră mai târziu, armele letale din WN64 amuţesc în sfârşit.
Apărarea inamică de pe plaja Omaha e redusă drastic.
Soarta bătăliei începe să se schimbe.
Prin eliminarea buncărului WN64,
plutonul a deschis un refugiu departe de măcel
pentru soldaţii de pe plajă.
Un ziar american îl numeşte pe Streczyk
"omul-invazie".
Faptele sale sunt vitale pentru succesul atacului de pe plaja Omaha.
Pe toate plajele Normandiei,
forţele aliaţilor luptă să ajungă la ţărm.
Dar, pentru 18.000 de soldaţi,
Ziua Z a început cu mult înaintea primelor debarcări.
Au fost paraşutaţi în spatele liniilor inamice în toiul nopţii.
Fotografia de recunoaştere arată paraşute şi planoare părăsite
folosite de planoriştii şi paraşutiştii americani şi englezi
într-una din cele mai vaste aterizări din război.
DE NOUĂ ORE,
PARAŞUTIŞTII ENGLEZI LUPTĂ SĂ BLOCHEZE DRUMURILE.
TREBUIAU SĂ OPREASCĂ TRECEREA GERMANILOR
CU ORICE PREŢ.
În apropierea satului Benouville, paraşutiştii din batalionul şapte
şi infanteria Ox and Bucks au început atacul.
Benouville se află la intersecţia cheie
a drumurilor dinspre sud şi est, peste râul Orne şi canalul Caen,
traseul tancurilor germane spre plajele de invazie.
Pentru a le opri, soldaţii britanici trebuie să păstreze oraşul.
Până acum, niciun tanc nu a încercat să treacă de ei.
Chiar şi aşa, după ore întregi de luptă, soldaţii abia rezistă.
Maiorul John Nigel Taylor conduce compania A.
Oamenii ne mureau continuu.
Nu puteam evita asta.
Rămăsesem foarte puţini.
Eram în jur de...
Nu cred că eram mai mult de 30.
- Cum te numeşti, soldat? - McGee, domnule!
Cum rezişti, McGee?
Sper ca inamicii să se plictisească şi să plece.
Nenorociţilor!
Soldatul Michael McGee are doar 20 ani.
Muniţie!
Rămân fără oameni şi fără gloanţe.
Domnule, vine un tanc!
Strânge bine!
Soldaţii englezi de pe teritoriul inamic sunt atacaţi de nouă ore
în satul Benouville.
Acum, tancurile germane încearcă să treacă de apărarea lor slabă.
Maiorul Taylor, unul din ultimii ofiţeri, e rănit de şrapnel.
Continuaţi să trageţi, nu-i putem lăsa să treacă!
Caporalul Eddie Gurney luptă alături de ei.
La ora 10:00, trei tancuri au venit pe drumul dinspre Caen.
E rândul tău, Jones! Ia puşca Piat şi pregăteşte-te!
Piatul e o armă antitanc uşoară
ce foloseşte un arc pentru a lansa o încărcătură explozivă
care poate trece prin 10 cm de blindaj.
Dar e eficientă doar de aproape.
Doar câteva astfel de arme au supravieţuit aterizărilor.
Vine spre noi!
Asta e, Jones! Îţi spun eu când să tragi.
- E la şase metri! - Aşteaptă!
- Trei metri! - Aşteaptă!
- În orice moment, domnule! - Acum!
A apăsat pe trăgaci...
...şi a ieşit doar un clic.
Naiba să le ia de puşti! Treci înapoi!
Doar trei soldaţi şi o singură mitralieră
erau între tancurile germane şi soldaţii englezi de pe plaja Sword.
Totul depinde de noi. Aduceţi grenadele gammon!
Aveam nişte grenade gammon,
pe care le aveam toţi în buzunarele interioare ale uniformei
alături de mecanismele de declanşare.
Vă acopăr eu. Fugiţi şi aşteptaţi oprirea tancurilor.
- De ce s-ar opri? - Le opresc eu!
Pregătiţi-vă!
Nenorocitul de tanc a trecut chiar printre noi.
Era la doar patru metri de mine.
Asta e! Fugiţi!
Soldatul McGee a ieşit în drum, în faţa tancurilor.
Auzeam gloanţele ce ricoşau din tanc.
Şoferii şi-au închis vizoarele şi nu vedeau nimic în jur.
Mitraliera lui McGee era inutilă împotriva tancurilor.
Dar, cu vizoarele trase, germanii nu văd ce se întâmplă
chiar în faţa lor.
Acum!
Caporalul Kilean a ieşit în drum.
El a aruncat prima grenadă în tancul fruntaş.
Soldaţii din tanc au încercat să fugă.
Au fost împuşcaţi de McGee.
La scurt timp, McGee distruge şi al doilea tanc german.
Vehiculele distruse blochează drumul.
Niciun tanc inamic nu trece de acest sat în Ziua Z.
Datorită reacţiilor rapide ale lui Michael McGee,
linia de apărare a aliaţilor din Benouville rezistă.
ORA 12:15
Au trecut aproape şase ore de la prima debarcare.
Plajele sunt acum sub controlul aliaţilor.
Soldaţii şi artileria năpădesc ţărmul.
Dar acel succes creează probleme.
Fotografia plajei Sword arată
o mulţime de tancuri şi camioane pe ţărm.
Traficul pe drumurile înguste dinspre plajă e blocat.
Paralizate de blocajele din trafic,
tancurile sunt o ţintă uşoară pentru un contraatac.
LA 13 KM, 124 DE TANCURI GERMANE SUNT PREGĂTITE
SĂ DESCINDĂ PE PLAJA SWORD.
DACĂ GERMANII AJUNG PE PLAJE, ENGLEZII S-AU ARS.
Singura apărare din calea tancurilor Panzer
sunt 54 de tancuri Sherman ale Regimentul Regal de Puşcaşi.
Traficul dinspre plajă s-a deblocat şi înaintează spre oraşul Caen,
baza tancurilor Panzer.
Tancurile Sherman trebuie să le găsească pe cele germane.
Dar sunt pe teren inamic presărat cu mine şi artilerie grea ascunse.
Haide! Calc-o, Mills!
Pentru sg Les Joyce, vânătoarea e în toi.
Va juca un rol vital în singura bătălie cu tancuri din Ziua Z.
Contra tancurilor Panzer, cele engleze sunt depăşite numeric.
Dacă îi vedem, tragem primii!
Au nevoie de un avantaj tactic.
Joyce trebuie să ajungă pe teren înalt înaintea tancurilor germane
şi să le ia prin surprindere.
Joyce alege o creastă din apropierea satului Periers sur le Dan
de unde poate supraveghea cel mai scurt traseu către plaje.
Atenţie! Fiţi pregătiţi pentru contact!
Dar în faţă îi aşteaptă belele.
Am fost loviţi! Ne retragem! E artilerie între copaci!
Un escadron de tancuri Sherman a fost ambuscat.
Sg Les Joyce înaintează pe teritoriul inamic.
În faţa lui, cinci tancuri engleze au fost lovite.
Germanii au ascuns artilerie grea în pădure.
Aceste tunuri de 88 mm erau făcute să doboare aeronave.
Puteau distruge un tanc de la 1,6 km distanţă.
Slt David Render comandă un alt tanc.
Amintirea zgomotelor produse de proiectile încă mă înfioară.
Brăzdau fulgerător pământul din jurul nostru.
În ciuda blindajului de 5 cm grosime,
tancurile Sherman au o reputaţie proastă.
Germanii le numeau "arzătoare Tommy".
Aliaţii le numeau "Ronson", după sloganul american pentru brichete:
"Se aprind din prima, de fiecare dată."
Tuturor soldaţilor de pe tancuri le e teamă să nu fie arşi de vii.
Apoi vin veştile de care se temeau aliaţii.
Tancuri Panzer în mişcare!
Un pluton englez vede germanii îndreptându-se spre nord.
Dacă ajung primii pe creastă,
vor avea un traseu direct către plajele de invazie.
Dar tancurile Panzer germane au întârziat prea mult.
Tancurile Sherman engleze ajung primele acolo.
Iată-vă!
Joyce e depăşit numeric şi cu arme mai puţine.
Singurul lui avantaj e că e pe teren mai înalt.
Cinci la dreapta!
Dar tancurile Panzer îl ţintesc imediat.
Continuă să virezi!
Totul depinde de prima sa lovitură.
Virează cu cinci!
Aşteaptă...
Proiectil de 500!
Foc!
Fix la ţintă! Reîncarcă!
Elimină Panzerul din frunte dintr-o lovitură,
iar tancurile din urmă nu mai pot trece.
Lupta se află în mâinile lui Joyce.
Proiectil de 600!
Foc!
Asta e!
Aşteaptă! Foc!
Sg Reuben Welsh e martor la întâmplare.
A doborât primele trei tancuri cu câte o lovitură.
Restul s-au panicat şi au luat-o spre nord.
Cred că am salvat situaţia.
Linia noastră de apărare a rezistat şi nu s-au mai întors.
Trei lovituri, trei tancuri.
Regimentul 22 de tancuri Panzer a pierdut 13 tancuri în acea zi
şi se retrage.
Una din marile ameninţări asupra Zilei Z a fost eliminată.
Les Joyce a avut un rol esenţial în oprirea tancurilor germane.
Până la sfârşitul zilei, 150.000 de soldaţi ai aliaţilor
se aflau pe pământ francez.
În această zi a avut loc cea mai mare invazie din secolul XX.
Ziua Z a avut succes datorită unor oameni de rând
puşi în faţa unor circumstanţe extraordinare.
Aceştia au fost doar câţiva din sutele sau chiar miile de soldaţi
ale căror fapte au schimbat cursul războiului.
Căpitanul submarinului X23, Honour, a supravieţuit războiului
şi a murit în Dorset, Anglia, în 2002.
Sg Philip Streczyk a luptat 440 de zile în linia întâi,
ajungând tocmai până în Germania, înainte de revenirea în America.
Sg Leslie Joyce a călcat pe urmele tatălui său, devenind pădurar.
Soldatul McGee nu a supravieţuit Zilei Z.
I s-a conferit medalia de onoare pentru faptele sale din Benouville.
Lt Jim Booth a devenit profesor.
Are 97 ani şi locuieşte în Somerset, Anglia.
George Eldridge e colonel în rezervă.
Locuieşte în Idaho şi are 101 ani.
Traducerea: Andreea Zaur www.sdimedia.com