Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nainen, jos voit Jumalalle puhua
Kysy Häneltä, lakkasinko Koskaan rakastamasta sinua
Ja merelle
Sydämeni peilille
Kysy, miten usein se näki minun itkevän Rakkauttasi petollista
Emilio, tässä leipäsi. Ole hyvä.
-Servetti... -Hei!
Ai niin. Olet oikeassa. Unohdin sanoa uudelle kokillemme.
Mario, Emilio ei halua tomaattia leivän päälle!
Selvä.
En ymmärrä, miksi tilaat leipää ja tomaattia,
jos et levitä tomaattia leivälle.
Nautin eniten puhtaista mauista.
Tilaan leipää ja tomaattia, koska pidän leivän ja tomaatin mauista.
-Selvä. -Jos sekoitan ne, en nauti kummastakaan.
-Sinä se tykkäät puhua, vai? -Rakastan sitä.
-Uskomatonta! -Mikä niin?
Ensimmäinen kerta vuosiin,
kun et tee sudokua valmiiksi ennen aamiaista.
Ei se ole sudoku, vaan maaginen neliö.
Enpä tiennytkään.
Japanilaiset pitävät sitä keksintönään,
mutta he vain antoivat nimen jollekin, mikä oli jo olemassa.
Samapa se sille.
Sinähän maksoit jo, Emilio.
-Jaa... Testasin sinua vain. -Niin tietysti.
Onko kaikki hyvin?
-Mitä tarkoitat? -En tiedä. Vaikutat erilaiselta.
Olen ihan kunnossa.
Sinä sitä vastoin olet ihan kuin ennenkin. Raskaana taas.
Olin väärässä. Sama vanha Emilioni.
Sinulle ja miehellesi tekisi hyvää kokeilla sudokua.
-Siis maagista neliötä. -Aivan.
Kuten sanoin, nämä luvut eivät voi olla oikein!
Tätä on mahdotonta ratkaista!
Kuulkaa nyt. Opetan yliopistossa matematiikkaa.
Tiedän, mistä puhun.
Voitteko yhdistää päätoimittajalle?
Haloo?
Haloo!
Emilio, esitän sinulle muutamia yksinkertaisia kysymyksiä.
Ei mitään syytä huolestua.
-Onko selvä? -Anteeksi,
mutta miksi puhut minulle kuin vähä-älyiselle?
No niin.
Nimeni on Catalina.
Mutta voit sanoa Catiksi. Onko sinulla lempinimeä?
-Käytän koko nimeäni, kiitos. -Aloitetaan sitten.
Mikä vuosi nyt on?
-2017. -Mikä vuodenaika?
-Kevät. -Hienoa.
Missä kaupungissa olemme?
-Valenciassa. -Oikein hyvä.
-Ja missä paikassa olemme? -Vankilassa.
Olen ollut testattavana koko päivän, enkä saa lähteä.
Emilio...
Ole kiltti. On tärkeää, että otat tämän vakavasti.
-Sairaalassa. -Hyvä, Emilio.
Nyt haluaisin sinun kuvittelevan, että sinulla on 30 kolikkoa.
Näetkö ne?
Annat minulle niistä kolme. Montako jää jäljelle?
Anteeksi nyt, Cati.
Vaikka olenkin eläkkeellä, olen matematiikan professori.
Tiedän, se on tiedoissasi.
-Yliopiston matematiikan. -Sekin mainitaan, kyllä.
Hyvä on.
Minulla on 30, annan sinulle kolme, joten minulle jää 27.
Hyvä. Ja jos annat vielä toiset kolme?
24, 21, 18,
-15, 12, 9... -Hienoa.
-...kuusi, kolme, nolla. -Näen, että sinä...
Ja nyt, Emilio, voitko kertoa, mikä tämä on.
Se on fakta!
Pidät minua idioottina!
Kun en osannut tehdä maagista neliötä? Eikö ihmisellä saa olla huonoa päivää?
Pääni on täysin kunnossa!
Näetkö tämän tässä? Se on hippokampus.
Siellä ovat tuoreimmat muistot.
Ne katoavat ensimmäisenä.
Sen jälkeen se leviää etuosaan, loogisen ajattelun keskukseen,
mikä vaikuttaa ongelmanratkaisukykyyn.
Kysy, miten usein se näki minun itkevän Rakkauttasi petollista
Etsin sinua minne ikinä menenkin Mutta sinua löydä en
Etsi sitten muualta.
-Sanoitko jotain? -Jos laulat, en voi keskittyä.
Mikä tuo on?
Maaginen neliö.
Mikä?
-Matemaattinen arvoitus. -Näyttääpä tylsältä.
En pidä matematiikasta. Mitä hyötyä siitä edes on?
Sitä tarvitaan kaikkialla.
Kuten tässä.
S-kirjaimen suhteet ovat geometrisiä kuvioita.
Ei se ole S, vaan L.
Ei se tosin näytä siltä.
En saa sitä ikinä valmiiksi. Inhoan kirjontaa.
Pidän lukemisesta ja kirjoittamisesta.
Teemme koulussa tämän koruompeleen vanhemmillemme.
Tämä symboli merkitsee äärettömyyttä.
Voit kertoa isällesi, että rakastat häntä ikuisesti.
Loistava idea!
Sitten se etenee aivojen takaosaan,
jossa ovat tallessa vanhimmat muistot.
Matematiikkakin on kieli.
Se kertoo meille asioita kirjainten tapaaan.
-Margarita, tule lounaalle! -Äiti kutsuu. Pitää mennä.
Olen menossa rannalle. Tule mukaan, jos haluat.
En voi.
Pitää opiskella.
Sunnuntaihin.
Olen muuten Margarita.
Ymmärrätkö, mitä sanoin?
Miten tämä ratkaistaan?
Ratkaisua ei ole.
Haluaisin puhua perheenjäsenen kanssa.
-Ei. -Ei?
Perhettä ei ole.
Ei perhettä? Siskonpoikaa, serkkua...?
Minulla ei ole ketään.
Hei, tri Rodríguez. Mitä kuuluu?
Isä?
Unohdinko mainita tyttäreni?
Nyt on kai alkanut se...
Se...
-Isä... -Hei.
Isä?
Mitä teet täällä?
Olisit soittanut. Olisin voinut tulla mukaan.
-Unohdin. -Niin.
Tämä ei ole ollenkaan hauskaa... Nähdään!
Olen töissä tässä sairaalassa, ja minut tunnetaan täällä.
-Anteeksi. Kiitos. -Olkaa hyvä.
Mitä he ajattelevat, kun sanot olevasi perheetön?
Olet myyntiedustaja. Et työskentele sairaalassa.
-Lääke-edustaja. -Sama asia.
Eikä ole, isä.
Anteeksi. Tohtori!
Tohtori!
Odota.
Pitää puhua hänelle.
-Tohtori! -Anteeksi, Julia,
-minulla on kiire. -Ihan hetki vain. Katso.
Ne sopivat täydellisesti takintaskuun.
-Kiitos. -Saat myös kynän.
Halusin vain kertoa...
Meillä on markkinoiden parasta fluorosykliiniä.
-Jos tulet käymään iltapäivällä. -Loistavaa. Selvä. Kiitos!
Sama asia se on.
-Haluatko kyydin? -En.
-Voin viedä sinut. -Se ei ole tarpeen.
Tuletko lounaalle sunnuntaina?
Kerron jotain, mikä voi muuttaa elämäsi.
Vain kaksi sanaa. "Minä luon".
Se muuttaa elämäsi.
Koska et tiedä, viittaanko jonkin luomiseen,
vai luomukseen ja sen luomiseen.
No niin.
Kerron sinulle kaksi sanaa, jotka voivat muuttaa...
Blanca-kulta! Pese kädet ja käske isän tulla.
Isä, tule!
Tulossa!
Jumitat siellä joka päivä!
Riisi menee ylikypsäksi.
Minä hoidan riisin. Tiedän kyllä, milloin se on kypsää.
-Latasitko taas videoita? -Netissä tarvitaan minua.
Varokaa, tämä on tosi kuuma.
No niin. Tässä on kaikki. Varo, kulta.
Blanca-kulta, en tykkää, että käytät puhelinta ruokapöydässä.
Mitä muuta? Leipää.
-Ja vettä. -Tulossa on.
Ethän halua minun katuvan sen ostamista sinulle.
Voisitko sanoa jotain tyttärellesi?
Blanca-kulta, se puhelin.
Blanca.
Blanca, mitä me aina sanomme? Pitää olla läsnä. Tässä ja nyt.
Juttelepa nyt ukkisi kanssa.
Mitä?
-Kuule. -Mitä?
-Minulla on Alzheimer. -Tiedän.
Tuota... No niin, ota tästä vähän salaattia.
Ei. Älä laita sitä, rakas. Anna se tänne. Tänne. Älä!
Et voi syödä tätä. Tässä on sokeria ja tyydyttyneitä rasvoja.
-Saat näppylöitä. -En voi syödä siis pöydässäkään.
En saa tehdä vittu mitään täällä.
Se, mitä et saa tehdä, on kiroilla. Onko selvä?
-Saanko vähän viiniä? -Meillä ei ole yhtään.
Isä, puhuin lääkärin kanssa.
Ja päätimme, että olisi parasta,
että tulisit meille asumaan.
-Mitä? -Voit asua Blancan huoneessa.
-Mitä? -Ei. Ei tule kuuloonkaan.
Pankaa hänet vanhainkotiin kuten muutkin.
Älä viitsi, kulta.
-Eikö meidän pitäisi puhua tästä? -Rakas.
-Isäni tarvitsee meitä. -Se ei ole totta.
-Miksen saa auttaa sinua? -Koska ärsytät minua.
Olen jo menettämässä järkeni. En halua joutua kestämään sinuakin.
Selvä.
Kiitos.
Emilio.
Eräiden varsin laadukkaiden tutkimusten mukaan -
-parantumattomia sairauksia ei ole. -Vai niin.
Kaikki on täällä. Alitajunnassamme. Me emme vain itse halua parantua.
Ajatella.
Jos uskot siihen kaikin voimin...
Kaiken voiman yhteenlaskettu summa on nolla.
Siitäs sai.
Mitä sinä teet?
Ei. Etkö lopettanut?
Anna minun polttaa rauhassa, ole kiltti.
Missä sytkäri on? Missä se on? Anna se minulle.
-Tässä. Anna se tänne. -Minun! Onko selvä?
Ole kiltti ja anna minun polttaa rauhassa.
Saat polttaa, mutta vastaa ensin tähän kysymykseen:
-Mitä tavoittelet sillä? -Koska tarvitsen sitä.
En kysynyt miksi, vaan tavoitetta. Mikä se on?
Jos vastaat miksi, puolustelet vain itseäsi.
Mutta tavoite paljastaa todellisen motivaatiomme.
-Rentoutuminen. Anna se. -Hienoa. Tämä menee hyvin.
-Mikä rentoutumisen tavoite on? -Välttyä raivoamasta sairaalle isälleni.
-Se sytkäri! -Pärjäät hyvin!
Entä mihin pyrit sillä, ettet raivoa?
No?
-Se olisi väärin. Hän on isäni. -Ei. Väärin.
En kysynyt miksi.
-Kysyin tavoitetta. Muista. -Uskomatonta.
Mieti tavoitetta.
Se on...
Se, että olisin hyvä tytär.
Isä ei anna minun olla sitä, vaikka haluaisin.
-Antaisitko sen minulle? -Hienoa. Olemme melkein perillä.
Pysy mukana.
Entä mihin hyvä tytär pyrkii?
Mitä isäsi tekee?
Se on...
-Coachaa. -Mitä?
Hän keksi siitä ammatin, koska ei myönnä olevansa työtön.
-Haluan olla... -Melkein perillä.
Entä se, että isäsi tarvitsee sinua?
Haluan, että hän olisi minusta ylpeä.
Ja että tuntisin hänen välittävän edes vähän.
-Anna minun polttaa, ole kiltti. -Hyvä. Hienoa, rakas.
-Olen ylpeä sinusta. -Ja minä sinusta, mutta ole kiltti,
-anna minun polttaa. -Ei.
Vielä yksi asia. Mieti.
Saisiko tämä isäsi rakastamaan sinua enemmän?
-Kyllä luulen. -Ei.
Kulta. Niin ei tapahdu. Se ei mene niin.
Tule tänne.
-Ole kiltti. -Hei.
-Mitä? -Mitä tavoittelet tupakoinnilla?
Kestääkö tuossa kauan?
Haluan mennä kotiin, ennen kuin unohdan, missä se on.
Vai tavoite.
Mielihyvä. Se on tavoitteeni.
Löysitkin viiniä.
No niin.
Olen vähän miettinyt, isä.
Ja kyllä, voit jäädä kotiisi.
Mutta kännykän kanssa.
-Mitä tarkoitusta varten? -Naulan kantaan, Emilio.
Mielenrauhani takia, isä.
Sinulla pitää olla puhelin, niin saan sinuun yhteyden milloin vain.
Tiedät, että inhoan niitä enkä osaa käyttää niitä.
Ei hätää. Blanca opettaa sinua.
-Miksi minä? -Rakas, olet siinä paras.
Kellään ei ole niin paljon kokemusta puhelimista kuin sinulla.
-Epäreilua. -Ja epätervettä.
-Ne vempaimet käristävät pään. -Omasi on jo käristynyt.
Syö.
Mikä tämä on?
Äitisi ei tuputa puhelinta ensimmäistä kertaa.
Miten söpö.
Älä sotke paikkoja.
Mistä tiedät, mikä on mikä? Nimeä ei näy.
-Tiedän niiden järjestyksen. -Niin varmaan. Mikä tämä on?
Don Giovanni. Mozart.
Pane se paikalleen.
Siinä.
Se hyvä puoli tässä musassa on, ettei tarvitse muistaa sanoja.
-Kävipä tuuri. -No, miten sen opetuksen laita?
Minunhan piti näyttää sinulle.
Ei sinun tarvitse, enkä minä halua oppia.
Äitisi ei ole täällä.
-Ei hänen tarvitse tietää. -Äiti tietää kaiken.
Kumma, ettet tiedä sitä, kun olet niin viisas.
Onko tv:tä?
-Ei. -Wifiä?
Pistä siitä äänet pois. En voi keskittyä.
Mikä se on?
Yksi peli. Pitää ynnätä tasalukuja 4096:een asti.
Katsotaanpa.
-Haluatko kokeilla? -En.
Oletko varma?
Jos kerran vaadit...
Ukki, olet ihan sikahyvä.
Pakko jakaa tämä. Kaverini sekoavat.
-Mutta et sinä tehnyt sitä. -Entä sitten?
Mitä muuta tuolla voi sitten tehdä?
Kysy ennemmin, mitä tällä ei voi tehdä.
Kännykkä on Jumala. Sillä voi tehdä mitä vaan.
Voi katsoa säätiedotuksen. Siitähän vanhat ihmiset tykkäävät.
Lisäksi voi vakoilla ketä tahansa ihmistä,
-voi harrastaa seksiä... -Mitä?
Kai sinun ikäisetkin tekevät niin?
Ei. Vaan se, mitä sanoit aiemmin. Että voi vakoilla jotakuta.
Kaikki ovat täällä.
Eivät kaikki. Minä en ole siellä.
Anteeksi mitä?
Professori Valencian yliopistossa.
Alkuluvun keksijä.
Lähetit kirjeen sanomalehden päätoimittajalle,
jossa valitit... Mikä on maaginen neliö?
Se kaikkiko on siellä?
Kuten sanoin, ukki. Jumala.
Entä jos kirjoitat sinne Margarita Piquer García?
Kukas se on?
-Ystävä. -Mikä ystävä?
Ei kuulu sinulle.
Kenellä on valtaa?
Hän on lapsuudenystäväni,
jota en ole nähnyt vuosiin,
ja kiinnostaisi tietää, missä hän on nyt.
Katsotaanpa. Margarita Piquer.
-Melkoinen ystävä! -Ei tuo ole hän!
Margarita on suunnilleen ikäiseni.
Eli se on varmaan hän.
Näytä.
Tämä nainen syntyi yli 100 vuotta sitten.
Miten vanha sinä olet?
-Onko muita? -Katsotaan.
Kyllä, tämä on Margarita Piquer.
Lista kirjallisuuden opettajista Navarrassa.
Kirjallisuuden opettaja?
Niin, Navarrassa.
Missä hän asuu?
-Ei tässä sanota. -Vai niin.
Eikö sieltä pitänyt löytyä kaikki?
Kas! Tervetuloa 2000-luvulle, Emilio!
Onpa hyvä juttu.
Pidän tuosta.
Hyvä.
Nyt voit lähettää kuvia, WhatsApp-viestejä...
-Heippa, isä. -Muista, mitä sanoin.
"Asiat satuttavat vain, jos sen sallii."
-Eli he saavat haukkua minua rammaksi? -Kyllä.
Ei. Ei, rakas. En tarkoittanut sitä.
-Kuka niin sanoo? -Ei kukaan. Se oli vitsi.
-Nähdään sitten. -Heippa.
-Anna pusu. -Isä, kaikki katsovat.
Nyrkit yhteen.
Heippa.
Laura, Lucía!
Heippa, tytöt!
Teitkö matikanläksyt?
Eikö ollutkin mahdoton se öljynmyyjätehtävä?
Ei, sehän oli ihan helppo.
Odota. Se oli toisessa vihossa.
Kotiläksyt. Odottaisitko minua?
Isä? Isä!
-Oletko ihan ääliö vai mitä? -Loukkaukset ovat pelkoa. Raivoa.
-Miten voit tänään? -Hyvin.
Aloitetaanko sitten?
On vuosi 2018, syksy, Valenciassa, sairaalassa.
Emilio. Tiedät, ettei tämä toimi noin.
Voin täysin hyvin, ja halusin vain säästää kaikkien aikaa.
Mutta sinulla ei liene mitään kiinnostavampaa tekemistä.
Isä, ole kiltti.
-Anteeksi. -Ei se mitään.
Mennäänpä suoraan kolikoihin.
Kuten muistat, sinulla on 30 kolikkoa.
Montako jää, jos annat pois kolme?
-Isä. -Hetki vain.
Ei mitään kiirettä.
-Hän opetti matematiikkaa, kertoiko hän? -Kyllä.
-Yliopistossa. -Kyllä, hän kertoi senkin.
-27, isä. -27.
-Rouva. -Mitä?
Anteeksi. Hän on vain vähän...
Hyvä, Emilio. Entä jos annat vielä kolme?
-24. -24.
-Pyydän. -Anteeksi.
Isäni osaa tämän unissaankin. Näytä hänelle, isä.
Ei mitään kiirettä.
Näytä hänelle, isä.
-21, 18, 15, 12. -Hyvä, hienoa.
Näettehän. Hän osaa.
Haloo? Haluaisin tiedustella,
saisinko yhden opettajanne yhteystiedot.
Kertoisitteko kuitenkin, missä koulussa hän oli?
Sekö on luottamuksellista tietoa?
Ymmärrän, totta kai.
Anteeksi, mutta soitinko Navarran koululautakuntaan vai CIA:han?
Haloo? Haloo!
-Mitä sinä teet täällä? -Tulin käymään ukkini luona.
-Olen sairas, en typerys. -Selvä.
-En halua mennä kotiin ja nähdä isää. -Ahaa.
Ymmärrän tuon täysin. Tietääkö äitisi?
Tekstasin hänelle. Saan olla iltapäivän luonasi.
Mitä? Ei se käy.
Minulla on menoa.
Etkö ole liian vanha rattiin?
Etkö ole liian nuori olemaan yksin?
Hetkinen...
Lähdetkö Navarraan?
Menet etsimään Margaritaa, vai mitä?
Tuo on niitä vanhusten tekemättä jääneitä juttuja.
-Haluan tulla mukaan. -Mitä? Ei.
-Suostu nyt, ukki. -Äitisi tappaisi minut.
Etkö kuole joka tapauksessa? Suostu nyt.
-Ei missään nimessä. -Mutta ukki,
miten pääsisit Navarraan, jos eksyt kylppäriä etsiessä?
Samalla tavalla kuin on matkustettu kautta aikain.
Katso.
Tämän kanssa ei tarvitse muistaa, mihin mennä.
Tämä hoitaa sen.
Matka-aika kohteeseen on 4 tuntia 21 minuuttia.
Olet valinnut lyhimmän reitin.
-Mikä on syntymäpäiväsi? -Tammikuun kolmas.
Kaupunki?
Mitä? Teetkö sinäkin testejä?
Testejä? Teen sinulle Facebook-tiliä.
Minulle? Miksi?
Että saamme selville, missä Margarita asuu.
Saako Facebook näyttää muistojasi?
-Tietääkö Facebook sairaudestanii? -Eli kyllä. Se on hyväksi sinulle.
No niin, hymyä!
Paina kielellä hampaiden takaosaa.
Miksi pitää tehdä näin? Onko se valokuva vai Rembrandt?
Profiilikuva on tärkein kuva ihmisen elämässä. Ymmärrätkö?
-Ethän halua kaksoisleukaa? -En toki.
-No niin. -Selvä.
-Kas noin. -Hyvä.
Katsotaanpa.
Nouse liittymästä 1A ja käänny tielle V-23 -
Sagunton suuntaan. Siirry oikealle kaistalle.
-Ukki, sinun pitää katsoa peiliin! -Kyllä minä katsoin.
Mitä tuo on, pornografiaako?
Ei.
Ennen vanhaan oltiin alasti vain, jos ei ollut rahaa vaatteisiin.
Hän on poikakaverini. Minäkin olen rakastunut.
Pau nimeltään. Tapasimme Videocallyssä.
-Hän asuu Barcelonassa. -Mitä? Odota.
Ettekö ole siis vielä tavanneet?
Emme. Tai kyllä.
-Kyllä vai ei? -Kyllä ja ei...
En halua tietää.
Äitisi soittaa. Minä vastaan, sillä hän ei anna periksi.
Odota. Se on videopuhelu. Pidä puhelinta näin.
-Onko selvä? -Selvä.
Haloo.
-Isä. -Niin?
Missä sinä olet?
Kotona. Missä muualla?
Selvä. Ei tarvitse pitää puhelinta niin lähellä.
-Minä en näe sinua. -Selvä.
Onko Blanca siellä? Hän aikoi tulla luoksesi.
-On täällä. -Sano, että tulee puhelimeen.
Ei hän... Hän ei voi,
koska hän on vessassa.
-Mitä sinä teet, isä? -En mitään kummempaa.
Jatka tiellä A-23 150 kilometriä.
Poistu liittymästä...
Mikä tuo ääni on?
-Televisio. -Mitä...? Ei.
Eihän sinulle ole tv:tä. Missä olet?
Varo!
Blanca? Tule puhelimeen, ole kiltti. Missä olette?
-En tunne sinua. -Isä, ole kiltti.
-Olet lapseton. -Oikeasti.
-Anna Blancalle. -Olen lapseton!
Isä!
Voi helvetti, ukki!
Mitä oikein odotit?
Opetit puhelimesta kaiken muun paitsi puhumaan siihen.
Puhua puhelimeen? Millä vuosisadalla elät?
Menet väärään suuntaan. Etsitään uutta reittiä.
Minusta se tyhmä on kaikkein imartelevin.
LOL.
Mitä sinä sanoit?
Mitä se tarkoittaa?
Että minua naurattaa.
Eli vähän kuin "minä repeän!"
Minä repeän!
Kiitos. Hei.
Hei.
Tuo muinaisauto.
Se tekee 30 euroa.
Ukki, kolmekymppiä.
Hei, meidän pitää maksaa.
Onko jokin hätänä?
-Ei. -Kyllä.
Ukki, tuo ei ole hauskaa.
-Tunnetteko tämän tytön? -En.
Emilio. Minä tässä.
-Blanca. -En tunne häntä.
Alzheimer.
Päästä irti.
-Pitää silti soittaa poliisille. -Ei!
Kaikki on hyvin. Vai mitä, Emilio?
Lykkäät meidät liemeen, ukki.
-Puhu sinä hänen kanssaan. -Päivää.
Ei!
Saat unohtaa tämän hetkeksi.
Lähdetään.
No niin. Taivas, minkä näköinen.
-Voitko ajaa noin? -Voin.
Mikä tätä autoa vaivaa?
Paina kytkintä kunnolla. Noin.
Isä, mitä polttoainetta tankkasit?
Onko niitä muita kuin yksi?
Todella pahaan liemeen.
Ei...
Kyllä.
Hyvä.
Kiitos. Nähdään pian.
Se siitä.
Auto tullaan hinaamaan korjaamolle ja on huomenna kunnossa.
Huomenna?
Miten niin huomenna? Ei se käy mitenkään.
Emme voi jäädä tänne yöksi.
Tämä on kuvottava paikka. Ei, kiitos.
Aivan. Minä en kolaroinut omaa autoamme.
Jos se ei olisi korjaamolla, menisimme kotiin ja palaisimme aamulla,
mutta nyt pitää jäädä tänne, rakas.
En tiedä, kumpaa teistä kahdesta syytän tästä.
Hän on aikuinen.
-Niin. -Hän on meistä terve.
Hei!
Ja sinä et tietenkään sano mitään tyttärellesi?
Sanon. Totta kai. Keskustelemme tästä...
-Kun pääsemme kotiin. -Kotiin?
Luuletko, että tämä voi odottaa kotiin?
Jotain olisi voinut sattua! Mihin te olitte menossa? Antaa kuulua.
Mihin, isä?
Etsimään elämäni rakkautta.
Mitä?
Isä...
Huescaanko te olitte menossa?
-Ei äiti ole kylässä enää. -Tiedän, että äitisi on kuollut.
En puhunut hänestä.
Mitä?
Liemeäkin pahempi ahdinko.
Minä...
Hei.
Katso, mitä toin.
Älä kerro äidillesi.
Kännykkä!
16 gigaa? Ihan oikeasti?
Minulle pitää olla vähintään 64.
Rakas, kuule...
Blanca. Kulta...
Eli se nainen...
-Margarita. -Margarita.
Hän on siis nuoruudenrakkautesi,
johon olit aina rakastunut, muttet kertonut hänelle.
Menit naimisiin äitini kanssa, jota et siis rakastanutkaan.
Kyllä minä rakastin äitiäsi.
-Selvä. -Paljon.
Mutten ollut rakastunut häneen.
Ja nyt, 50 vuotta myöhemmin,
aiot lähteä Navarraan etsimään tätä naista -
aikeenasi... tehdä mitä, isä?
Siis...
Aiotteko mennä naimisiin, hankkia lapsia? Vai mitä?
Haluan vain nähdä hänet.
Jos olit niin rakastunut, mikset kertonut hänelle?
Minun piti opiskella.
Se ei vain sopinut siihen yhtälöön.
-Mitä? -Ei mitään.
Ei alkulukua löydä tekemättä uhrauksia.
Miksiköhän opiskelin tieteitä enkä taiteita?
Koska olimme yhdessä vain, kun opiskelimme matematiikkaa.
-Tuo ei ole totta. -On.
-Opiskelimme myös kemiaa. -Niin, no. Mitä väliä.
-Unohda koko juttu. -Odota.
Valitat aina siitä, etten pyydä apuasi.
Nyt pyydän apuasi.
Ole kiltti,
auta minua löytämään Margarita.
Miksi nyt?
Äiti kuoli viisi vuotta sitten.
Miksei silloin?
Koska pian unohdan hänet.
Olen koko elämäni yrittänyt olla ajattelematta Margaritaa.
Ja nyt,
kun tiedän, miten käy, en enää halua.
Olen pahoillani, isä.
En aio pettää äitini muistoa.
Kiitos.
-Mitä teet, rakas? -En mitään.
Etkö mitään?
Kivaa olla tekemättä mitään.
Muista nauttia siitä, kun olet nuori, sillä kun kasvat aikuiseksi,
tulee kaikkia velvoitteita, vastuita...
Pitää nauttia kaikista elämänvaiheista. Eikä edetä liian vauhdikkaasti.
-Nytkö sinä olet coach? -En.
Kunhan vain tiedät, että olet vielä nuori.
Ei tarvitse kiirehtiä, ja kaikelle on aikansa.
Poikakavereille. Tai tyttökavereille, miten vain.
-Ei. -Niin, kulta.
-Olen avomielinen äiti. -Eli...
-Oletko nuuskinut puhelintani? -En. En ikinä tekisi niin, rakas.
Teetit avaimen päiväkirjaani, kun olin viiden.
No, olit silloin tosi nuori.
-Miten arvasit salasanani? -Laitat sen 20 kertaa päivässä.
-Se on minun elämääni! -Eikä ole.
Olen äitisi, ja elämäsi kuuluu minulle.
-Se ei ole sinun. -Vihaan sinua, äiti.
Vihaat vai? Hienoa.
Kerro jotain uutta. Sillä oikeasti...
Ai jotain uutta? Isällä on rakastaja. Hän pettää sinua.
Emme puhu minusta vaan sinusta.
-Kuulitko, mitä sanoin? -Puhumme sinusta.
Missä tapasit sen pojan?
-Sinä tiesit. -Netissäkö? Sillä jos se on niin...
-Vittu, äiti! -Älä sano "vittu".
En tykkää, että kiroilet!
Sinä tiesit.
Niin, tiesinhän minä.
Entä sitten?
Mitä haluat, että teen?
Pitäisikö minun ottaa ero?
En ota. Se ei ole reilua.
Teen kovasti töitä pitääkseni perheemme kasassa.
Jotta olisimme onnellinen perhe.
En aio luopua kaikesta siksi, ettei isälläsi pysy housut jalassa.
Onko selvä? Koska minä en tehnyt mitään väärin.
Ehkä se onkin ongelmasi. Teet kaiken liian hyvin.
Isä, ojentaisitko hillon?
Totta kai.
No niin. Minä ajattelin,
että koska pääsemme kotiin ajoissa,
voitaisiin mennä yhdessä leffaan.
Ei olla oltu perheenä leffassa aikoihin.
Sehän on hyvä idea.
Katsotaan joku komedia, joista äiti tykkää. Vai mitä, äiti?
Loistoidea. Totta kai, rakas.
Ei, isä. Ota rauhallisesti. Isä, anna kuppi minulle.
-Ei. -Anna se minulle!
Ei se mitään.
-Väärä suunta. -Ei.
-Kyllä, piti mennä toiseen suuntaan. -Ei.
Ei tämä ole väärä suunta. Menemme Navarraan.
Miten niin Navarraan? Emme voi.
-Kyllä, Navarraan. -Emme voi. On töitä huomenna.
-Pidän kaksi coachausta. -Minä maksan ne.
Ei kyse ole rahasta, Emilio.
-He tarvitsevat minua. -Eli et saa siitä rahaa.
-Voimme siis mennä. -Kyllä.
Emilio, käytöksesi on hyvin passiiivis-aggressiivista,
tiedät kai sen? Olet siitä tietoinen.
Luulin, että ongelmani oli Alzheimer.
Minne mennään Navarrassa?
No?
Navarraan.
Yleisesti ottaen.
Navarraan yleisesti ottaen. Loistavaa.
Onneksi perheeni ei tarvitse minua.
-Anteeksi, äiti. -Mennään Navarraan!
Anna anteeksi.
Haloo, Blanca.
Oletko kunnossa?
Et ole ollut netissä tänään.
Minulla on tärkeää asiaa. Serkkuni häät ovat Valenciassa.
Tulen kaupunkiisi!
Haluatko tavata?
Tuo häiritsee keskittymistäni, Margarita.
Isä, teen sen palveluksen, että autan etsimään Margaritaa,
mutten halua jatkuvasti kuulla hänen nimeään, jooko?
Taisi tulla ihan oikea katkos.
-Isä, kuka tuo tyttö on? -Margarita.
Ei, isä. Hän ei ole Margarita,
vaan lapsenlapsesi. Mikä hänen nimensä on?
Isä?
-Äiti, ei sillä ole väliä. -On sillä.
Emme saa antaa hänen unohtaa tosiasioita. On sillä väliä.
Yritä, isä. Mieti.
Mikä hänen nimensä on?
Yritä nyt.
-Julia, hän on oikeassa. Anna olla. -Enkä anna. Isä.
Rampa.
-Mitä sinä sanoit? -Ukki, ei!
Sukka.
Ei, isä. Ei.
Blanco... Blanco...
Blanca? Blanca!
Blanca, hyvä. Oikein hyvä, isä.
Näittekö? Hän pystyy, kun haluaa. Blanca, hienoa.
Kun pääsemme perille, hän ei muista, mitä aikoi sanoa.
On vuosi 2018, syksy...
-Jossain hevonkuusessa. -Hienoa.
Hyvä.
Mitä nyt?
Minua nolottaa.
-Älä nyt, isä. -Ukki. Ei nyt kannata ujostella.
Tämä pitää nauhoittaa, jos unohdat myöhemmin.
-En tiedä, mitä sanoa. -Miten olisi tämä?
"Elämäni oli pelkkää pimeyttä,
kunnes sinä tulit, ja...
kuin meteoriitti -
sait tähteni syttymään."
Ei tuossa ole järkeä, sillä tähdillä on oma valonsa.
Eivät ne tarvitse sitä muilta taivaankappaleilta.
No niin, isä.
Mieti.
Mistä sinä pidit Margaritassa?
Mikä teki hänestä erityisen?
Hän on...
kuten luku pii.
Nauhoita tämä.
Pidän matematiikasta valtavasti -
sen puhtaan logiikan takia.
Numerot -
ovat rationaalisia, ennustettavia.
Mutta yhtäkkiä...
kaiken harmonian keskellä -
on luku pii.
Se on...
salaperäinen, ääretön.
Se on luku, joka elää.
Se luo oman polkunsa seuraamatta -
mitään kaavoja.
Ja se tekee matematiikasta paitsi loogista -
myös maagista.
Sellainen -
Margarita oli minulle.
Maaginen.
-Kaunista, isä. -Tuota hän ei voi vastustaa.
-Oletko varma? -Kyllä.
Ei, se olit sinä!
-Valtava vasikka univormussa! -Sanoitko minua vasikaksi?
-Mitä? -Lapsenlapseni on rampa muttei läski.
Olet sanonut minua rammaksi jo kahdesti.
Ei, ei. Professori Pardo, ettekö muista minua?
-Valtava vasikka univormussa! -Taas se vasikka...
-Nuori mies, oletko juonut? -Mitä?
Tässä, rakas. Ota.
Äiti. Tuo mies sanoi minua valtavaksi.
Vasikaksi tarkalleen ottaen.
-Anteeksi mitä? Onko se totta? -Ei.
Tuo mies oli professorini yliopistossa, ja tulin vain tervehtimään häntä.
Hän opetti, miten kiehtovaa matematiikka on,
ja teen sitä nyt työkseni.
Olen myös opettaja.
Vai niin.
Olen pahoillani. Nyt on niin, että...
en tiedä, mistä väärinkäsitys syntyi,
-mutta isäni ei voi hyvin. -Olen tosi pahoillani.
Älä huoli, sillä puhuit varmasti suurella lämmöllä.
-Näen sen. -Vai on matikka kiehtovaa.
Hän on takuulla kännissä.
Tämä vehje tärisee.
Näytä.
Ukki! Pääsit Navarran opettajien ryhmään!
-Niinkö? -Katso!
Oikeastiko?
Mitä?
Mitä nyt? Onko se hän?
-On. -Näytä.
Näytä.
"Estellan koulun opettajat keskuksen vuosijuhlassa."
Nytpä tiedämme, missä hän oli töissä.
Kysytään sieltä.
-Ei. -Kyllä.
-Mitä? -Mennään toki,
mutta ei tänään. Ei siellä ole lauantaina ketään.
Hän on 70-vuotias nainen, joka asuu kylässä.
On paikka, jossa hänet tunnetaan.
Hei, hyvää päivää... Paqui.
Tuota, minä... Etsimme erästä naista, joka on noin 70.
Uskoisin, että hän on potilaanne. Hänen nimensä on Margarita Piquer.
Voisitkohan kertoa meille, missä hän asuu?
Se on luottamuksellista tietoa.
Aivan, mutta olemme tulleet Valenciasta asti.
Tulimme tosi pitkän matkan.
Ja lisäksi minä... olen kollega.
-Oletko sairaanhoitaja? -En.
Lääkäri?
-Lääke-edustaja. -Myyntiedustaja.
-Se ei ole sama asia. -On se.
-Mitä? -Tehkää tilaa. Muita on jonossa.
Kuule nyt, tämä on... Näetkö tuon miehen?
Hän on isäni.
Hän on sairas -
ja kuolee pian.
Meillä ei ole aikaa. Siksi tarvitsemme osoitteen nyt heti.
Kerro jotain uutta.
Ihan oikeasti.
Olisin halunnut välttää tätä, mutta...
Kaikki nämä on varattu lääkäreille.
Mutta sinun takiasi voin tehdä poikkeuksen, Paqui.
Mitä mieltä olet?
Mistä sanoitte tulevanne?
-Valenciasta. -Sen kyllä huomaa.
Katso. Tämä ei tipahda pois.
Eikö olekin ihana? Katso.
Ei tipahda. Hups.
Se tipahti. Mitä olet mieltä?
Seuraava!
Ei sitten. Kiitos.
-Anteeksi, rouva. -Tule, María.
-Mitä teet? -Minun vuoroni.
-Älä pahenna asiaa. -Ei.
Paqui, saanko kysyä sinulta jotain?
Olenko oikeassa, että olit ennen hauska?
-Voi ei... -Olit sellainen ihminen,
joka halusi olla hyödyksi, olla tärkeä, jättää jälkensä.
Eikö niin? Siksi opiskelit hoitoalaa. Auttaaksesi muita. Eikö niin?
Mutta ihmiset... He eivät ole aina kiitollisia.
Emme ole kiitollisia Paquille ja muille työstä, mitä he tekevät.
-Kipinäsi on poissa, Paqui. -Voi kiesus.
Mutta varmaan mietit, missä on se tyttö, joka joskus olit.
Välitit toisista, halusit auttaa.
"Onko hän kuollut?" sinä mietit.
Ei ole, Paqui.
Ei hän kuollut, vaan on sisälläsi, juuri siellä, ja näen hänet.
Ja tiedätkö mitä, Paqui?
Tuo mies tarvitsee sinua.
Kyllä.
Anna se osoite meille, Paqui.
Paqui! Paqui!
Anna se, Paqui.
-Anna se vain. -Anna se, Paqui.
Hyvä, Paqui, pystyt siihen.
Anna mennä, Paqui!
Näytä, ettet ole katkera virkamies, jona me kaikki sinua pidämme!
-Anna mennä! -Ei...
Painukaa ulos täältä. Ulos!
Nyt!
Saat tämän lahjaksi.
Kiitos.
Minä mokasin.
Mennään.
Mitä sinä teet?
Kun palaamme Valenciaan, saat lähteä.
Olisit ainakin voinut yrittää salata sen.
En tajua, miten voit tehdä minulle näin. En tajua, miksi teit sen.
Älä kysy "miksi".
-Kuule, ihan oikeasti... Ei. -Älä kysy "miksi".
-Helvetti, miten naurettavaa. -Ei sitten.
Kysyn sitten itse.
Felipe, mihin pyrit pettämisellä?
Pyrin jäämään kiinni, Julia.
Jotta vihdoin jättäisit minut.
Ukki ei ole sängyssä.
-Mitä? -Hän on kadonnut.
Odota hetki.
Isä?
Isä!
Ei voi olla totta. Ei voi olla...
Emilio!
Isä!
-Anteeksi, isäni on kuulemma täällä. -Tuolla.
Isä.
-Isä. Miten sinä voit? -Hyvin.
Mitä tapahtui? Eksyitkö sinä? Tiedätkö, kuka olen?
Kyllä, tyttöseni, olen ihan kunnossa.
Mitä teit keskellä kylää pyjamassa, ulkona kylmässä?
Hitto, säikähdin kuoliaaksi.
-En ehkä halua nähdä enää Margaritaa. -Mitä?
Liika on liikaa.
-Mitä nyt? -Ei.
Tämän matkan takia -
avioliittoni on hajalla,
-ja tyttäreni vihaa minua. -Olet oikeassa.
Ei olisi pitänyt tulla. Olen pahoillani.
Niin minäkin.
Yksi juttu, isä.
Mitä tavoittelit hänen tapaamisellaan?
-Sanoinhan jo. Koska... -Älä kerro, miksi.
-Vaan sen tavoite. -Sinäkin?
Kyllä.
Kuuntele minua.
Sen tavoite.
No...
Halusin tietää, onko hän ajatellut minua -
kaikki nämä vuodet.
Edes vähän.
Hyvä.
Eikö siitä pidä ottaa selvää?
Mennään.
-Kiitos. -Tule.
-Väsyttääkö sinua? -Kyllä, vähän.
Hei sitten, Paqui.
Mitä?
Margaritan osoite.
Isä.
Voi, Paqui.
-No niin... -Kiitos, Paqui.
Tiesin, ettei hän ole tyypillisen katkera virkamies.
-Isä... -Menkää, etten ala katua.
Se oli kohteliaisuus.
Näkemiin, kiitos.
Tännehän jäätyy.
-Jumankauta! -Blanca, enkö ole pyytänyt...
-Jumankauta! -Hei!
Jumankauta.
-Näytät mielettömältä! -Kiitos.
-Mistä sait puvun? -Tämä on erityistilaisuuksia varten.
Isä, yksi juttu. Oliko sinulla tuo häissä äidin kanssa?
On vuosi 2018, syksy, Navarra.
Margaritan talo.
-Margarita? -Ei tuo ole Margarita.
Ei Margarita ole noin vanha.
Kaikki eivät ikäänny kauniisti.
Anteeksi, oletteko te Margarita?
En! Angustias.
Siinäs kuulit.
Anteeksi, mutta etsimme Margarita-nimistä naista.
-Hän kuulemma asuu täällä. -Täälläkö?
Ei.
-Eikö? -Mutta talon myi meille nainen,
jonka nimi oli Margarita.
Odottakaa.
Abundio!
Mitä?
Mikä sen naisen nimi oli, joka myi talon meille?
-Perkeleestäkö minä tiedän? -Kyllä.
Nimi oli Margarita. En muista hänen miehensä nimeä.
Hän on naimisissa, ukki.
No, en ajatellutkaan hänen ryhtyneen nunnaksi.
-Tiedättekö, mihin he muuttivat? -Yhteen toiseen taloon.
Mikä helpotus, ettei se ollut vene tai avaruusalus.
Serkkuni Antonian poika sai potkut ja muutti veneeseen asumaan.
Kuuro, joka kuulee.
Selvä, mutta...
tiedättekö, missä se talo on?
Abundio!
Hän on umpikuuro, mikä on tosi rasittavaa. Hetki. Abundio!
-Mitä? -Antaa olla.
-Missä he asuvat nyt? -Ketkä?
-Ne, jotka myivät meille talon! -Perkeleestäkö minä tiedän!
Onko teillä heidän yhteystietojaan?
Onko sinulla sitä numeroa?
-Kenen? -Niiden, jotka myivät meille talon!
-Perkeleestäkö minä tiedän! -Mitä?
-Ei mitään. Antaa olla. Kiitos! -Eipä kestä, kultaseni.
Kuka se oli?
Perkeleestäkö minä tiedän!
Lasi tequilaa auttaa unohtamaan
Naisen, joka petti minua
En halua muistaa häntä enää milloinkaan
Näin saan murheeni hukkumaan
Ja tänne ne jääköön...
Hyvä, parempi noin.
Sunnuntaihin.
Emilio!
Olen muuten Margarita.
Anna se minulle.
Voi hyvin.
Sinä myös.
Mozart?
Mozart.
Tietysti.
Entä tämä?
Tägätään nämä, ukki.
Laitetaan Vivaldi tänne. Ja Mozart -
laitetaan tänne.
-Laitetaan Bach... -Tägätään kuin Facebookissa.
Aivan.
Tägätään kuin Facebookissa. Hyvä, ukki.
Murtoluku on yhtäläisiin osiin jaetun kokonaisluvun osa.
-HEI, BLANCA -OPE ON UMPITYLSÄ
EN OLE KUULLUT SINUSTA LÖYSIN SEN MARGARITAN
Loistavaa!
Käytätkö kännykkää tunnillani?
ONKO SINULLA OSOITE?
Blanca Molina Pardo!
Ulos luokasta, nyt heti.
Miksi olet vielä valveilla, rakas?
-Mikä hätänä? -Kuule, äiti.
-Mitä? -Tiedän, missä hän asuu.
Kuka?
Margarita.
Miten sait sen selville?
Muistatko Paun, sen pojan kännykästäni?
Siis Pau, se poika,
-joka voi olla sarjamurhaaja tai... -Kuuntele nyt, äiti.
Mitä Pausta?
Pau tuntee jonkun, joka tuntee jonkun, joka tuntee hänet.
Ja?
Hän antaa osoitteen vain, jos haemme sen itse.
Pitääkö meidän taas lähteä reissuun ukin kanssa?
-Sillä minä en oikeasti... -Ei.
Eli mitä?
Pau on täällä Valenciassa serkkunsa häissä.
Sehän on hieno uutinen.
Niin, no...
Mitä?
-En ole kertonut hänelle. -Mitä?
Tule tänne.
Kuuntele.
Tiedäthän, että silloin kun synnyit,
meille sanottiin, ettet kävele ikinä. Tiedäthän sen?
Ja katso itseäsi.
En ole ikinä nähnyt kenenkään astelevan yhtä ylväästi kuin sinä.
Mitä sinä pelkäät, soturi?
Soturi.
Taputtakaa! Aplodit morsiamelle!
Antaa palaa!
Tanssiva morsian! Kaikki mukaan!
-Hei. -Hei.
Olen Blanca.
Mitä?
Blanca.
Olen Tomás.
Ei sinun tarvitse esittää mitään. Jos et pidä minusta, sano vaan.
En tajua sinua.
Blanca. Hei.
Olen Pau.
Hienoa. Minä olen Blanca.
Hän on serkkuni.
Pau?
Taisit vähän liioitella Instagram-filttereiden kanssa.
-Et ollut itsekään ihan rehellinen. -Mitä tarkoitat?
Sitä, että...
Sitä, että olet liikuntarajoitteinen henkilö.
Tulkaa kaikki mukaan!
-Miksi halusit niin kovasti tavata? -En jaksa teeskennellä.
Ja serkku postaa koko ajan yhteiskuvia tyttökaveristaan.
Minulta on ideat loppu.
Entä nyt?
Kyllä, kyllä! Tänne vaan!
Morsian näyttää mallia!
Voidaan tanssia.
-Ei. -Miksei?
Muuten vain. En tanssi julkisesti.
Nyt lanteet heilumaan!
Mitä sinä teet, isä?
-Mitä? -Sinä tanssit.
-Enkä tanssi. -Tanssithan.
En minä tanssi.
Mutta isä... Etkö näe?
-Tuo on tanssimista. -Tämä on tanssimista. Tule.
Ei tätä näin tanssita.
Lainaa kavaljeeriasi hetkeksi.
Kuka haluaa laulaa karaokea?
Isä.
Mikrofoni!
Nainen, jos voit Jumalalle puhua
Kysy Häneltä, lakkasinko Koskaan rakastamasta sinua
He eivät enää suudella halua
Ja sinä Kuka tietää, missä mahdat olla
Kuka tietää, mihin seikkailusi johtavat
Olet niin kaukana luotani
No niin.
Ja sinä
Kuka tietää, missä mahdat olla
Ukki! Margarita! Hän asuu Valenciassa! Sain osoitteen!
-Mennään! -Valenciassa?
Aplodit rusettiherralle!
-Hei sitten. -Heippa.
-Tässä.
Osta itsellesi kauluspaitoja.
-Isä. -Tulossa ollaan.
Onko se varmasti tämä?
Kyllä.
-Oletko kunnossa, isä? -Olen.
-Niin? -Tuota... hei.
Anteeksi, isäni etsii taloa, jossa hän vietti kesät,
ja se voisi olla tämä. Voisimmeko tulla sisään?
Valitan, talo on aina ollut perheellämme.
Mitä nyt tehdään?
-Anteeksi. -Niin?
Voinko käydä vessassa? Eturauhanen vihoittelee.
Tiedän tunteen. Tulkaa sisään.
Eikö olekin kaunis? Tuo katto.
Minä ja vaimoni säilytimme remontissa alkuperäisen tyylin.
-Kylpyhuone on tuosta ovesta. -Kiitos.
Olette ystävällinen, kun päästitte meidät sisään.
-Anna ne. -Annan teille...
Ei, älkää. Ei sellainen ole tarpeen.
Margarita.
Olen Emilio.
Emilio Pardo.
Se maagisten neliöiden poika.
Paljonko kello on? Pitää ehtiä vielä kauppaan.
Kuka sinä olet?
Ja tämä, Lorenzo, näyttää tavalliselta liimalapulta...
Se on magneetti.
Voisin jättää vaimolleni muistilappuja.
-Se on teidän. -Kiitos.
-Kun hän sairastui, nämä auttavat. -Sairastui mihin?
Vanhuuden dementiaan. Se on pitkällä.
Hän harvoin tunnistaa edes omaa peilikuvaansa.
Isä.
Hän on harvinaislaatuinen nainen, eikö vain?
Olen pahoillani.
-Mitä te teette? -En mitään.
Minä eksyin, mutta lähdemme nyt.
Hän inhosi aina ompelua.
Mutta nyt hän ei muuta teekään.
Se näyttää S-kirjaimelta.
Mutta se on L.
Kuin Lorenzossa?
Niin.
Hei.
-Etkö pidä enemmän sudokusta? -En.
En pidä linsseistä.
En pidä linsseistä. Ja tiedät sen, Carmen.
Isä.
En ole äiti. Olen tyttäresi.
Ei minulla ole tytärtä.
Kyllä sinulla on.
-Äiti. Ei sillä ole väliä. -Kyllä sillä on.
-Katso minua, isä. -Äiti.
Isä, olen tyttäresi Julia.
Ei minulla ole tytärtä! Enkä pidä linsseistä!
-Hyvä on. Oletko kunnossa, kulta? -Olen.
Ei hätää, isä. Älä huoli.
Ei!
Ei, isä. Rauhoitu.
Isä.
Pidätkö tästä? Katsotaan.
Onko hyvää?
-Oikein hyvää. -Niinkö? Tässä.
Onko viiniä?
Mitä nyt, isä?
Mitä?
Isä, mikä hätänä?
Rauhassa vain.
Ei mitään hätää. Kaikki hyvin, isä.
Katso minua.
Mikä vuosi nyt on, Emilio?
Isä.
Yritä.
Nyt on 2019.
Julia.
Tämä on hänelle hankalampaa.
Jos voit antaa vähän lisää aikaa.
Julia...
Hän on hyvä kolikkotehtävässä.
Yritetään kolikkotehtävää.
Sinun pitää lopettaa.
Lopettaa?
En voi luopua hänestä.
En voi.
Itkeekö hän?
Miksi hän itkee?
Ei hätää, Emilio. Älä huoli.
Selvä.
Voit käyttää lempinimeäni, jos haluat.
Aihe, jota pohdimme -
tämän päivän tunnilla, on osittaisintegrointi.
Se on integrointimetodi, joka perustuu funktion tulon derivointiin.
-Isä. -Äiti.
Anna hänen olla.
Professori Pardo.
Olkaa hyvä, neiti.
Miten osittaisintegrointi lasketaan?
Tuo kysymys ilahduttaa minua, sillä aihe on epäilemättä kiehtova.
Osittaisintegrointi...
Osittaisintegrointi noudattaa seuraavaa kaavaa.
Vaikuttaa hankalalta muistaa, eikö totta?
Mutta sitä se ei ole, jos käytämme mielikuvitustamme.
Unelma... dollareista...
virisi... ulkoiluttaessani... valtavaa...
vasikkaa... daamini...
univormussa.
Vasikka!
Eräs henkilö -
sanoi minulle kerran,
että matematiikka, ihan kuin kirjaimetkin,
muodostaa kielen.
Joten aletaan puhua sitä, hyvät naiset ja herrat.
Yksi, kaksi, kolme. Hymyä!
-Noin. -Nyt pusu ukille.
Katsotaan.
Vielä yksi, isä. Noin.
Kaksoisleukani näkyy.
Ei se haittaa, ukki.
Lähdemme nyt, isä.
No niin.
-Tule, ukki. -Tule, isä. Autan sinua.
Noin.
Tule, nouse ylös.
Oikein hyvä.
...missä mahdat olla
Kuka tietää, mihin seikkailusi johtavat
Miten kaukana olet luotani
En voi keskittyä.
Sanoitko jotain?
Mikä tuo on?
Näyttääpä tylsältä.
Vähän.
Haluatko lähteä rannalle?
Olen muuten Margarita.
Minä olen Emilio.
Tekstitys: Mirka Pohjanrinne