Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jsme ve válce.
Ve válce o veřejné zdraví.
Nebojujeme proti armádě ani jinému národu.
Nepřítel je však zde, neviditelný a nepolapitelný, na postupu.
A to od nás vyžaduje všeobecnou mobilizaci.
Jsme ve válce.
Vyzývám všechny
v politické, hospodářské, sociální i neziskové sféře,
všechny Francouze,
aby se spojili v duchu národní jednoty,
jež umožnila naší zemi překonat mnoho krizí v minulosti.
Jsme ve válce.
Je to válka, ale bez vojáků. To nechápu.
Všichni tleskají, a nikde nikdo.
ROVNOST V LOCKDOWNU
Nejdřív se mi to zdálo divné.
Pak moje sestra řekla, že na dálku tleskáme nemocnicím.
Když onemocníme, postarají se o nás.
Naše máma tu není.
Je naštvaná, ale vrátí se. Pošeptala mi to.
Zlobí se na tátu, protože si myslí, že všechno ví.
Já to nechápu.
Není skvělé vědět všechno?
Ale táta mi řekl: „Basile, ženským se nesnaž rozumět.“
Tohle jsou hysterochondriaci. Je šílený, jak mají nahnáno.
Táta je nemá rád. A já taky ne.
Až na jejich dceru.
Je jí vidět na očích, že pod rouškou je krásná.
Chodil jsem kolem ní a neviděl ji.
Teď ji vidím, ale vlastně ne. Život je divný.
Tyhle neznám.
Ty taky ne.
Tihle a tamti odjeli na venkov.
Táta říká, že jsou zbabělci.
Toho neznám.
Toho znám.
Je to biolog z medicínské laboratoře.
Táta říká, že si na covidu mastí kapsu.
Ještěže nejsem v jeho kůži.
Mastné kapsy musí být strašně nepříjemné.
Majitelka bistra dole v domě.
Chudák, musela zavřít.
Táta doufá, že zkrachuje nebo umře na covid.
Pak lacino koupí její bistro a otevře tam další kšeft s e-cigaretami.
Má jich spousty.
Řeknu vám tajemství.
Táta netleská nemocnicím. Tleská covidu.
Prý zabíjí starochy a ti jsou k ničemu a doplácíme na ně.
Táta se nebojí a já taky ne.
Tleskáme nejhlasitěji ze všech, protože jsme majitelé.
Ostatní jsou nájemníci.
Jak říká táta, že nájemníci
jsou kňouralové a flákači. Má pravdu.
Bravo!
V klidu.
Převlékneme se. Věci vyperu.
Martine, to ne. Byli jsme jen na balkoně.
Virus se šíří vzduchem.
Opravdu? Kdes to slyšel?
Od našeho doktora. Dostal to.
No jistě. Je ve styku s nemocnými.
Jestli mi umře doktor, nedám to.
Třeba se uzdraví.
Umírá jich jedno procento.
Říkáš to tak chladně.
Je to pravda.
Měli jsme jet do hor s tvými rodiči.
Nic nejezdí a nelétá.
Jsou to jen dvě hodiny autem.
Chceš je zabít?
A na moje rodiče kašleš?
Ne, ale nemají astma.
Tvoji rodiče nemají astma.
Tvoji taky ne.
Ne! Basile!
To je hnus!
To snad ne!
Ten pes je nemožný. Musí ven.
Už to nejde.
Pes už nebude chodit ven?
Jeho chyba. Všechno očichává.
Je to pes.
Zvířata to chytnout nemůžou.
Jo? Tak se podívej!
První ověřený případ kočky, která virus dostala.
Přestaň, děsíš mě.
Je to pandemie, Claire.
Mami?
- Nechci umřít na covid. - Neumřeš, drahoušku.
Nikdo tady neumře. Táta přehání, však víš.
To není pravda.
Začne to jako nachlazení, pak to sestoupí do plic
a nakonec nemůžeš dýchat.
- Začneš se… - Martine, dost!
Dýchej.
Martine, venku dodržujeme opatření.
Děláme vše, jak se má.
Ale zavření doma…
Uklidni se.
Co to? Nikoho nečekáme!
- Půjdu se podívat. - Ne!
Ne, počkej!
Neotevírej.
Je to covid!
Pane a paní Becquartovi?
To jsem já, Diego, manžel Paoly, domovnice.
Dobrý den, Diego.
Promiňte.
- Stoupl jsem do octa. - To nic.
Ne!
- Třicet šest. - Martine!
- Jsi nemocný. - Ano?
Dej to sem.
Amazon? Pro toho vola nahoře.
Pan Tony Boghassian?
Proč roznášíte poštu, Diego?
Kde je vaše žena?
- V nemocnici. - Zpátky!
Martine, klid.
Je spousta jiných nemocí.
Máš pravdu.
Co jí je?
- Má covid. - Okamžitě zpátky!
Mně nic není.
Jste asymptomatický.
Ne, jsem katolík. Ale náboženství není všechno.
Ne, Diego. To znamená, že nemáte příznaky nemoci.
Já vím. Dělal jsem si srandu.
Vtipný. Díky, nashle.
Martine, přestaň.
Je ohrožený, ale ještě to nemusí mít.
Když jdete po chodbě,
noste pořád roušku.
Už je nemají.
Jděte na test. Byl jste ve styku.
Dole je laboratoř.
Celý dům by měli otestovat.
A ať všem rozdají roušky, abychom byli v bezpečí.
- Zapamatujete si to? - Ano…
Prosím. Vezměte si zatím tuhle.
Děkuju.
Rozházíme naše zásoby?
Potřebuje ji víc.
Přežít je důležité. Zůstat člověkem je důležitější.
Basile!
- Cože? - Jo, vyvenčím psa.
Diego!
Znáte tu novou, co nikdy netleská?
Ne.
Třeba je to kamarádka Sandrine, která ji tu nechává.
Nebo je to squatterka!
Nedodržuje opatření. Vyhýbá se nám. Je podezřelá.
Sledujte ji…
Dost. Dej mi k telefonu děti.
Moment.
Taky jsi naštvaná.
Samozřejmě! Nazvals mě před dětmi pitomou krávou!
Děti nechodí do školy, jsou věčně doma.
Přestaň vyvádět.
Uvědomuješ si, jak jsi verbálně agresivní?
Jaký příklad dáváš dětem? Už se nenechám takhle ponižovat.
Kde je muž, do něhož jsem se před 20 lety zamilovala?
Je tady, lásko.
Je doma a čeká na tebe.
Stačí říct,
přijedu. Skočím do auta a sevřu tě v náručí.
Tati.
Dej mi můj telefon.
Dej mi Victoire.
Přišel dron!
Další nesmyslná hračka?
Máme dron?
Aby měly co dělat.
Ale takhle ne, Tony. To je nejhorší.
- Tati! - Pusť!
Victoire!
Dej mu to!
Co se do toho sereš?
Pořád všechno jen pro něj!
Tohle je něco jiného.
Victoire!
Takhle se mnou nemluv!
Pořád jsem tvůj otec!
Vidíš, jak je to snadné, „jen“ hlídat děti?
Iso, musíš se vrátit. Je tady bordel.
Domácí úkoly, jídlo, zaměstnanci na nucené dovolené.
Byt je k zblití.
Domovnice je pryč. Kdo ví, co ta kráva dělá!
Já jsem Diego. Manžel Paoly.
Vaší domovnice.
Já vím.
Tony, jsi tam?
Mimochodem, vědělas, že je domovnice vdaná?
Ano, věděla.
Dobrý večer.
Dobrý večer, Isabelle.
Omluvte manžela. Je trochu hrubý,
ale není zlý.
Ano…
To si jen jeden imigrant dobírá druhého.
Já jsem Francouz.
Jak se má Paola? Snad není nemocná?
Trochu. Má kašel, ale to nic.
- Má covid. - Ano.
To je mi moc líto.
Děkuji.
Takže tady nikdo neuklidí.
Iso, musíš se rozhodnout. Dej mi vědět, takhle to nejde.
Přesně tak.
Zavolám ti.
Basile! Ne!
Dron jedině na dvoře!
Jen ho zkouším.
- Můžu? - Ne.
- Basile. - Ne. Přestaň.
Jen na chvíli.
Ne, přestaň!
Tady to máš!
- Co jsem říkal? - Ne!
- Ale ne! - Ale ano!
Můj dron! Tati!
No!
Je to hračka na venek.
Poslouchej, když s tebou mluvím.
Nebreč. To není k ničemu.
- Basile, objednám ti nový! - Mám toho dost!
Pojď dál.
Potřebuju, abys tu uklidil.
Ne.
Ano.
- Ne. - Ano.
Nemůžu.
Jsem mechanik, ne uklízečka.
Hodina deset eur.
Na černo.
Ale manželce dáváte patnáct.
Říkals, že jsi mechanik. Tak co?
Nemůžu. Už tak roznáším poštu a vynáším popelnice.
S domem je spousta práce.
Kouříš?
- Trochu. - Podívej.
To SUV na dvoře je moje.
Potřebuje umýt. To máš od cesty.
Má to cenu 300 euro.
Děkuju.
Na to ti kašlu.
Ty vole, naše slavice zase začíná!
Řekneš jí, ať toho nechá?
Jasný?
Budeme žít své sny…
Pandemie, pandemie,
bez tebe se božsky žije.
Dáme to sem.
Počkej.
Miláčku.
Pandemie, pandemie,
vrať zpět ke štěstí klíč.
O svobodě sníme sen,
nemůžeme ven.
- Zlato. - Ano?
Začíná můj livestream.
Počkej chvilku.
Nech nás dýchat, žít,
milovat, snít.
Moc se mi líbí,
je to fakt krása…
Zlato!
Fajn.
Ale kdybys mohla…
- trochu uhnout? - Jistě.
Abych měl trochu místa.
- Nechám tě pracovat. - Ano.
Mám jít sem?
- Zvládnu to sama. - Já vím.
Tak. Jak to vypadá? Jsi v záběru?
A je to.
Promiň. Nechci ukazovat naše soukromí.
- Já vím, kocourku. - Počkej.
Nech nás dýchat, žít,
milovat, snít.
- Jejda. - Promiň.
- Tak jo. - Fajn.
To je neuvěřitelné. Kamera tě miluje.
- Jo? - Pořád jsi vidět.
Mám se posunout?
- Jo. - Tak?
- Ještě… - Tak?
Trochu dál.
Ještě kus, a jsem venku.
To je nápad! Běž!
Tak já jdu.
Jen běž.
Jsem na balkoně.
Je ti zima?
- Díky. - Není zač. Miluju tě.
Já tě taky miluju.
- Ať ti to jde. - Jo.
Čau, Fitgirls! Jsem tu.
Dnes… Počkejte, jsme na 2 035. Počkáme, až to bude trochu víc.
Dnes jde o břicho a zadeček. Paráda!
Nejdřív se rozcvičíme.
Mám tu dvakrát…
Dvě balení po šesti lahvích…
Takže dvanáct jedenapůllitrových lahví.
Dvanáctkrát jeden a půl…
to je…
Šestnáct.
Osmnáct!
Díky!
Sousedka.
VÝZKUM A LABORATOŘ GABRIEL
Zdá se, že SARS-CoV2 modifikuje a mění
u krys fosforylaci enzymu proteinu kinázou,
aby pokračovala celulární transmise…
Tečka.
První test vakcíny na hlodavcích…
nepřinesl výsledek.
Sakra.
Do prdele.
Hlodavec C asimiloval dávku vakcíny
a přežil…
velmi krátce.
Sakra.
- Co chcete? - Máte zavřeno?
Ne. Proč?
- Nikdo tu není. - Všichni jsou na dovolené.
Mají strach.
Když vidím vaše krysy, nedivím se.
- Zkoumám. - Jed na krysy?
Vakcínu, Louise!
Co dnes všichni hledají?
To je úžasné!
Rozbor moči a vývoj vakcíny na jednom místě.
Bravo!
Byl jsem v Pasteurově ústavu.
Vyhodili vás?
Dal jsem výpověď.
A co bude s mou močí?
Na to nemám čas. Tenhle měsíc ne.
Dal byste mi trochu jedu na krysy do sklepa?
Ale nespěchá to.
Ano, Lilinko.
Jdeme na procházku.
Pane doktore, já to vyhodím.
Radši to udělám sám.
Pane doktore, nájemníci by chtěli roušky.
Nedostatkové zboží!
- A test pro všechny. - Test.
Všichni se chtějí testovat. Proč?
Manželka má covid.
Třeba jsem ho taky chytl.
Lidi mají strach.
- Kde je vaše žena? - V nemocnici.
Už dva týdny.
Mám volat, kdybych měl horečku.
Ne, je pozdě. Už byste to měl.
Špatná popelnice?
Ne, organický odpad. V pořádku.
Ano, Lilinko.
Jdeme na procházku.
Tak.
Co je to?
Dubreuilovic morče.
Narychlo odjeli na venkov.
A ve zmatku zapomněli na Lili.
To je skvělé!
- Je moc pěkná. - Diego!
Diego…
Nutně musím otestovat svou covidovou vakcínu.
A nemůžu najít pokusná zvířata!
To morče…
mi seslalo samo nebe!
Ne, to nejde.
Musel jsem Paole v nemocnici slíbit,
že se o to morče postarám.
Diego.
Máte radši svou ženu, nebo to morče?
Svou ženu!
To se mi nezdá.
Ale ano.
Co když Lili umře?
Morče je hlodavec.
- Mají tuhý kořínek! - Opravdu?
- Jsou odolní? - Strašně! Diego, neváhejte.
Už to skoro mám.
Věda na mě spoléhá.
Najdu lék
a postarám se o vaši ženu.
A pak Paola… Zpátky doma!
Tak dobře.
Lili…
Pane doktore! A testy pro nájemníky?
Zítra v devět tady dole.
Zítra v devět.
V devět…
Můj bar.
Jak se máš, Raoule?
Hruška '84. Pamatuješ?
Ujde.
Co je to?
Pospěšte si. Třeba není dost testů pro všechny.
Ukliďte si to někam.
Láká to myši a šváby.
Máme tu výjimečnou situaci. Ne tak blízko.
Dva čínský dementi snědí tlusťouna,
a vy si uděláte ze schodiště špajz?
- Luskouna, tati. - Na to kašlu.
To jsou společné prostory, pane nájemníku.
Ano…
Šašek…
Claire, už jsi?
Rychle se obuj a vezmi čisté roušky.
Krabice je prázdná.
Díky vaší mámě!
Podívej se v kuchyni.
Tam jsem se dívala.
- Pozor… - Díky.
Všichni nás předběhnou.
Není dobré chodit všichni najednou. Nevíte, že zuří pandemie?
Ano, díváme se pořád na zprávy jako vy.
Ne méně než na metr.
Promiňte, ale nesnesitelně to tu páchne po octu.
Lituji, ale to je dezinfekce.
Claire? Louno? Už jste?
- Pozor. - Ustupte, ať můžeme projít.
Ale jistě.
My jdeme taky.
Ne, věřte mi.
Jste moc blízko. Je to nebezpečné pro nás oba.
Podívejte, moje žena je…
- Blahopřeji. - Děkuji.
Takže má u testu přednost.
- Přesně tak. - Ano.
Prosím.
Obejdeme vás zleva.
Pěkná vyhýbačka.
Claire, já jdu dolů!
Co je? Chceš si mě vyfotit?
Postavte se po rodinách.
A pěkně s rozestupy, prosím.
LÉKAŘSKÁ LABORATOŘ – TESTY
Nevíte, jak je ten virus nakažlivý.
Dejte nám roušky.
- Podle WHO jsou k ničemu. - Asiati je nosí, proč ne my?
Nevím.
Virus zmutoval, že?
To není jisté.
To se neví.
Vy nic nevíte. Proč jsme tady?
Trochu úcty!
Je to vědec!
Nedělá jen se stolicí a močí.
Že ano, doktore?
Domovnice je prý pozitivní,
takže všechny otestuji.
- To snad není pravda. - Paola má covid?
Do pytle! Doručila mi poštu!
Přežije ten virus na povrchu?
Možná ne, to se neví.
Ten neví nic.
Neměl by Diego do karantény?
Poslyšte…
Neví.
Jak je Paole?
Jde to, ale nemůžu za ní.
Nebojte, Paola je silná. Uzdraví se.
To se neví. Třeba včera
umřel dokonale zdravý 33letý muž.
Jako vy!
- Proč to říkáte? - Protože to víme.
Jak poznáte, že to máte?
To člověk cítí.
Není třeba se obávat, když nemáte zjevné příznaky.
Obtíže s dýcháním,
pocit celkové slabosti,
suchý kašel,
únava, horečka, ztráta chuti a čichu.
Průjem.
Nemáš průjem.
Bolí mě žaludek. A nic necítím.
- Není tady co cítit. - Já necítím, že tu není nic cítit.
Klidně přijdu o chuť,
při tom, co nám táta vaří.
Je to hnus.
Za dva týdny je po všem.
Vrátím se do práce,
nebudu se už dívat na vaše blbý ksichty.
Podělaný ksichty? Trochu úcty k sousedům.
Jste jako vystrašený ovce, s vědátorem, co nic neví.
A to ani nevíme, jestli to existuje.
Počkat.
Jestli chci jít ven a dostat to, je to jen moje věc.
A nakazíte všechny v domě?
Pít a kouřit nám nezakazují.
A to taky zabíjí.
Pití a kouření není horší než koronáč.
Říká se korona.
Á, ta korona. Pravá žena. Kudy chodí, tudy škodí.
Bravo! Mluvíte krásně o ženách.
Díky, jsem kavalírů král.
Najděte vakcínu, protože potřebuju otevřít.
Úplně souhlasím, Louise. Začneme s testy.
Namluvíme toho, a věda stojí. Diego.
Je to peklo.
Je to RT-PCR test.
Dlouhá sonda. Žádná legrace.
Druhá dírka.
A po mučení půjdeme ke mně do baru?
Vy jste neposlouchala?
Hele, obchod je obchod.
Na skleničku je trochu brzo.
A hlavně máte zavřeno.
Chci snad otevřít? Obsloužím vás venku.
Obcházet zákon není moc legální.
Díky, paní Kazisvětová. Ať žije solidarita!
Bolí to.
- Kdo je na řadě? - Díky!
Děti testovat nebudu, nemusejí čekat.
- Může si Basile hrát venku? - Jistě.
Prima.
Ne ty, můj pes.
Smůla!
Basile!
Nech mě!
Tati!
Koledovala sis.
- Máte nějaké roušky nazbyt? - Ne!
Ve Spojených státech už testují vakcínu.
- Jsou ve třetí fázi. - To samozřejmě vím.
Ale chybí nám perspektiva.
Koluje mnoho dezinformací.
Média mají jiné tempo než věda.
Můžeme?
- Je dlouhý. - Klid. Zaklonit hlavu.
- Opatrně. - No ovšem.
Vezmu to pěkně zlehka.
Opatrně.
To byla hloubka.
- Jak daleko jste? - Učím se.
- Zůstane to mezi námi? - Jistě.
Zabránil jsem nukleokapsidovému proteinu patogenu
ve vniknutí do jádra.
No ne!
- Dokonce i do cytoplazmy. - Do cytoplazmy taky?
- To je úžasný pokrok. - Jen mezi námi!
Ale přece budete publikovat své výsledky.
Náš časopis Věda a výzkum by…
Nehýbat se!
- Je to moc hluboko. - Dýchejte.
Dýchejte.
Opatrně! Nekruťte s tím!
Vakcína je moje priorita.
Ano, chápu.
Dejte mi vědět. Můžeme uvažovat
o speciálu s vaší fotkou na obálce.
Rozmyslím si to.
Kdy budou výsledky?
Za 48 hodin, nanejvýš za týden.
Doufám, že to do porodu skončí.
Pochybuju. Pokud neporodíte za dva roky.
Máme být zavření dva roky?
Neposlouchejte ho. Rád lidi děsí.
Rozestupte se!
Co to sakra je?
Zbláznili jste se?
Všichni nemůžou na schody naráz!
Půjdeme po rodinách.
Patro po patru.
Takže třetí patro.
A kdy půjdu já?
Mám byt ve třetím a v druhém patře. Mám jít nahoru dvakrát?
Je to směšné. Bydlíme spolu, ale neznáme se ani jménem.
To je prostě Paříž.
Tak co? Kdo je kdo?
Já jsem Agathe.
Zpěvačka?
- Znáte moje písničky? - Nazpaměť.
Celej barák si je užívá každej den.
Jasně. V roce 2016 jsem soutěžila v „Hlasu“.
Ale nikdo se neotočil.
No a? Porota je sice zády, ale lidi mě viděli!
Před lockdownem mě občas prosili o podpis.
Půjdeme domů, nebo budeme poslouchat naši neznámou hvězdu?
Chovej se slušně.
Jsem doma. Budu si říkat, co chci.
Ty…
Dodržujte odstup, do pytle!
Kdybych mohl, sejmu tě.
Přece se nebudete rvát. To je směšné.
Buďme trochu chytřejší.
Jako kluci na hřišti!
Já nic, to on!
Tak vidíte.
Dobře.
O nic nejde. Představte se.
Dobře. Já jsem Samuel, sportovní trenér.
Na profesi se nikdo neptal.
Jen jméno a patro.
Mohl byste aspoň jednou nebýt agresivní?
Jen chci jít nahoru.
To všichni.
Já ne.
Já bydlím v přízemí.
V domovnickém bytě se svou ženou Paolou,
která se snad brzy vrátí.
Já jsem Claire…
Právní zástupkyně.
Můj manžel Martin je vědecký ilustrátor.
Máme dceru Lounu.
Máme byt tamhle v prvním patře.
Super.
Takže…
Já jsem jediný vlastník mezi nájemníky.
Tak vidíte. Nebylo to tak těžké.
Ano, je to…
Zvláštní. Až díky viru se poznáme.
Chybí ta nová z prvního patra. Taky by jí měl prošťourat nos.
Ta Arabka. Je podezřelá.
Navíc rasista.
Ne, jsem imigrant z Belgie.
A proč jako „navíc“?
- Jak navíc? - Taky se roztahujete.
Nemůžete parkovat to svoje SUV venku?
Není ani moje.
S tou nálepkou „Made in Belgium and proud of it“? To není vaše?
Je na leasing.
Vyjde to líp na daních.
Tak jo. Mohl byste parkovat svůj daňově výhodný leasing venku,
aby si tady mohly hrát děti?
A ráda bych navrhla založit
permakulturní zahrádku.
Mám si nechat ukrást auto kvůli česneku a zvadlé mrkvi?
To teda dík.
Tak zatím, panáčku.
- Pojď. - Ne moc blízko.
- Pozor. - No jo.
To je pech. Belgičani jsou většinou milí.
A my chytneme vola.
Není to jen pro tebe.
Pandemie, pandemie,
s tebou se těžko žije.
Pandemie…
Pánbu s námi a zlý pryč.
Pandemie, pandemie,
vrať zpět ke štěstí klíč.
„Nutí ke kašli“, Raoule.
Na pět.
Covid.
Pandemie, pandemie,
s tebou se špatně žije.
O svobodě sníme sen,
těšíme se ven.
Padej už! Nepřekroč náš práh, kliď se! Jsi podlej vrah!
A teď, Lilinko…
Mám pro tebe dobrou…
a špatnou zprávu.
Pandemie, pandemie,
na přátele nám nesahej.
Nech nás dýchat, žít,
milovat, snít.
Pandemie, pandemie,
pomalu přišel tvůj čas.
Začni se bát,
jo, začni se bát!
Pandemie, pandemie,
lékaři běží běh.
Bojujou bez přestání
o zdraví nás všech.
Pandemie, pandemie,
hrana zní.
Je známá věc, že život nakonec
vítězí!
Stop!
- Prima! - Prima.
Je to pecka.
Jsi roztomilá.
Všechno vychází.
Ale proč píseň s názvem Panda myje?
Pandemie. Ta pandemie.
Pandemie?
Jako covid?
Víš, panda myje, všechno myje, až z ní leje.
- To jsem osel. Promiň. - Miláčku.
Co za zmatky nadělá hláska, spletla mě má láska.
- Panda myje. Pandemie. Vyslovuj pořádně. - Jistě.
Nejsem zpěvák, ale chápeš.
Dáš to na svůj Instagram?
Nedáš to na svůj?
Jasně, ale ty máš víc odběratelů.
Ano, mám jich víc.
Čím víc lidí mě uvidí, tím spíš si mě někdo všimne.
Ano, ale…
Nejsem si tím moc jistý. Jsem sportovní trenér.
Mohlo by se stát…
Moje odběratelky by asi nerozuměly.
Čemu?
Jak bych ti to vysvětlil…
Kočičko,
pro ty ženy jsem něco jako ideál.
Trénuju je každý den.
Hecuju je, stimuluju. To dělám.
Když tam dám takové video,
vezmou to jako zradu.
Jako zradu? Vědí přece, že s někým žiješ.
Vlastně jsem to nikdy neřekl.
Lovíš na to snad ženský?
Cože? Co to povídáš? To je marketing, Agatho.
A já se schovávám! Jsem to ale nána!
Je to moje práce.
Tak si ji dělej někde jinde.
Už se nebudu schovávat kvůli tvým prdelatým fanynkám.
Jasný?
Co s tím máš dělat?
„Podtrhni sloveso červeně, několikanásobný podmět modře.
Přepiš všechny věty bez adjektiv.
Pozor, věta nemusí mít několikanásobný podmět.“
To je přece jasné.
Co je to za podmět?
Basile, několikanásobné podměty jsem ti už vysvětloval.
Dávej pozor.
Co je to za podmět?
Máš složeninu a podmět.
Jednotlivce a kolektiv.
Nevymýšlím si to.
„Pozor, věta nemusí obsahovat několikanásobný podmět.“
Co to znamená?
Máš jednoho… a pak ostatní.
Spolu tvoří celek.
Co je?
Singulár, plurál?
Singulár a plurál, vidíš. Už ti to jde.
Tak proč mám jako několikanásobný podmět označit slovo Kimamila? Je samo.
Kdo je milá?
Kimamila!
To si už nepamatuju.
Vážně, Basile, už je to dávno.
Jdu se učit k Milanovi.
Jasně, budeš se šprtat se svým klukem.
- Tomu tak uvěřím. - Vážně!
Proč jsi ve slipech?
To nejsou slipy.
Cvičím. Tvůj bratr chce pomoct s úkoly.
Tak mu pomáhám.
Je to na hlavu. Zavřeli mi všechny krámy,
ale nemám chvilku na cvičení.
Do večera jsem zpátky.
Ne!
Tady zůstaneš! Nesmíme ven, Victoire.
Já můžu! Je mi šestnáct!
Nejsem ohrožená. Kradou mi mládí!
- Ne. - Kašlu na to. Jdu ven.
Victoire, to nesmíš! Pomůžeš bratrovi!
- Leda ve snu! - Několikanásobný podmět?
- Co? - Táta to neví.
Moc dobře to vím.
Jen jsem se chtěl ujistit.
Vy dva jste k smíchu.
Pomoz bratrovi, nebo uvidíš.
Neboj.
Je to prostě podmět.
No jo, ale…
Píšou tam složenina, ale je tam jen jedna věc.
Tomu nerozumí.
Ne, to je syntax.
„Několikanásobný podmět“ dáš za podmět,
pak „několikanásobný přísudek“.
- Přesně to jsem říkal. - Neříkal, tati.
Ale jo. Je to syntax.
Taky na tom musíš zapracovat.
Tati, pusť mě. Prosím tě.
Victoire, jdi do pokoje
a povídej si s kámošem třeba přes Zoom.
To je mi fuk. Ale budeš tady.
To ti pěkně děkuju. NMŽ!
Jestli mě Milan nechá, je to tvá vina!
To by bylo skvělý.
Nemůžu ho vystát.
Je to vůl.
- Kde jsme skončili? - Co je NMŽ, tati?
Asi „ničíš mi život.“
Tak jo…
Zkus to sám. Jsem tady.
Když ti to nepůjde, zeptej se.
Dobrý den, Basile. Nezapomněls na naši hodinu?
Samozřejmě že ne.
- To je tvá učitelka? - Ano.
Dobrý den, paní Santosová.
Dobrý den, pane.
Dobrý den. Omluvte mě.
Kluk je trochu zmatený z toho „Kamomíly“.
Já to v podstatě chápu…
Slyšíte mě?
Slyším vás, ale hlavně vás vidím.
Je to videokonference, všichni vás vidí.
Tak přeju všem hezký školní den.
Děkujeme.
Tak začneme.
Několikanásobný…
Jdu do sprchy.
Přeju příjemnou sprchu, pane Boghassiane.
Připomínám vám…
Děti, prosím.
Několikanásobný podmět…
Basile!
Zapamatujte si, že určuje shodu
se slovesnou složeninou…
Dvacet čtyři!
- Sedmkrát čtyři - Dvacet osm
- Osmkrát čtyři? - Třicet dva!
- Devětkrát čtyři? - Třicet šest!
Dvanáctkrát čtyři!
Násobení pěti!
- Jedenkrát pět? - Pět!
- Dvakrát pět? - Deset!
- Třikrát pět? - Patnáct!
- Čtyřikrát pět? - Dvacet!
- Pětkrát pět? - Dvacet pět!
- Šestkrát pět? - Třicet!
- Sedmkrát pět? - Třicet pět!
- Osmkrát pět? - Čtyřicet!
- Devětkrát pět? - Čtyřicet pět!
- Desetkrát pět? - Padesát!
Výborně!
A nyní, milí farníci,
násobení šesti.
- Jedenkrát šest? - Ne!
- Dvakrát šest? - Ne…
- Třikrát šest? - Ne…
Co třeba… rap?
Rap? Tak jo.
- Jedenkrát šest? - Šest!
- Dvakrát šest? - Dvanáct!
- Třikrát šest? - Osmnáct.
Podívej na tátu. Jako by se chystal na procházku po Měsíci.
Tak co, Martine?
Vše v pořádku?
- Tati! - Martine!
Slyšíte nás, Apollo 13?
Čtyřikrát šest?
Dvacet čtyři!
- Pětkrát šest? - Třicet!
- Martine! - Tati!
Martine!
Díky.
Umřít na covid, když ho ani nechytneš, je blbost!
To nic.
Basile! Pojď.
Sakra…
Zatraceně.
Přeju pěknou dovolenou!
Ne, jen jdu se psem.
Jdu se psem.
- Diego… - Ano?
Máte spíš čistit společné prostory.
No dobře, ale…
Odsud můžu sledovat tu novou nájemnici.
A co?
Moment.
Jmenuje se Leila Eleli.
Přišla domů k ránu.
Schovaná pod kapucí a rouškou.
A od té doby nic.
Kontaminuje celou budovu.
Prosím.
Změřte jí teplotu tak, aby si toho nevšimla.
Zkusím to.
Měl byste měřit teplotu všem, kdo vejdou.
Nepouštět nikoho nad 37,5 stupně.
Dobře.
Třicet sedm pět je maximum.
Netahej!
Nečenichej!
Pojď sem.
To je ono.
Uklidněte se, pane.
- Nevidím. Kdo jste? - Policie! Jedete k moři?
- Jdu se psem. - Cože?
- Jdu se psem! - S jakým psem?
Je… Zatraceně!
Můj pes! Basile!
Zdá se, že zmizel.
Osobní průkaz a povolení k vycházce.
Tady to je.
Necítil jsem, jak mi vypadlo vodítko. Mám latexové rukavice.
- Asi se vrátil domů. - Kdo?
Můj pes, Basile.
Nevidím vám do tváře. Sundejte si prosím tu masku.
To je sebevražda.
Dobrá, dostanete pokutu.
Zešílel jste!
Urážka příslušníka, 7 500 euro pokuta.
Neděste mě, zamží se mi to ještě víc!
Jsme od vás metr. Klidně si ji sundejte.
Nemůžu si sundat masku venku během pandemie!
Tak dobře.
Tak vidíte.
Pane, sejměte si tu masku.
Teď vás vidím.
Takže mě taky vidíte.
Ne, prosím. Já si ji tedy sundám!
Ale nejdříve…
Paralyzér!
- Ani hnout! - No tak!
- Teploměr! - Dost!
Klid. Nechci vám ublížit.
Hodnej, Basile.
Chudáčku.
Kdo ti to nasadil?
Jsme na 20 670 v živém přenosu. Jen tak dál!
Po dvoukilometrovém běhu
si ještě posílíme nohy. A jak je posílíme?
Dřepy do strany!
Těšíte se? Já jo. Tak jdeme na to!
Začneme pravou nohou.
Same!
A uvolnit.
- Same! - Ano?
To se stává!
Přišly výsledky testů?
Ještě ne! Vysílám živě.
Pro prdelky!
Došel nám fenykl. Mám na něj strašnou chuť!
Vysílám živě!
To vím. Mohl bys pro něj skočit?
Promiňte… Těhotná sousedka.
Pomáhám jí během lockdownu.
Normálka!
Hned to bude!
Druhá noha, než půjdeme pro fenykl.
Pět, šest, sedm…
Na!
Hni sebou! Já nemůžu. Neměls zbouchnout sousedku.
Sleduju to tvoje vysílání!
Šašku!
Kreténe!
Debile, vole…
Tak končíme, děvčata.
Byly jste skvělé. Jsem na vás hrdý.
Bravo, děvčata!
Tak zase zítra! Posílám pusu! Čau!
Osm tisíc!
Pitomej fenykl!
- Nemůžu jít. Už nemám povolení! - Cože?
Ne, už jdu.
Hej, prcku!
- Jo? - Půjčíš mi toho psa?
Zrovna jsem použil svou povolenku. Když máš psa, dají ti pokoj.
Není můj.
Neboj, vrátím ti ho.
Nemůžu.
Žena mi to nedovolí.
- Tvoje žena? - Jo, moje žena.
Taky máte ženu, znáte to. Ženská.
Ž-E-N-C-K-Á. Má ženská.
Není tam C.
No a co?
Ale neříkejte jí to. Neví, že je moje žena.
Paní?
Jaká paní?
Dobrý den. Máte se dobře?
Ne. Co chceš?
Půjčuju psa lidem, co už nemají povolení.
Máte zájem? Tisíc euro za minutu.
- Půjčuješ? - Ano, za peníze.
Jsi po tátovi.
Není to trochu drahé?
- Tisíc za minutu? - A co deset?
To je lepší.
Ale ne, dík.
Na co chceš peníze?
Táta ti nedává dost?
To je fuk. Musím jít vydělat nějaký prachy.
Jasně. Běž obírat jiný hejly!
Dám ti radu.
Sniž cenu.
Jestli to chceš rozjet.
- Zkus jedno euro. - Aha.
- Děkuju, paní. - Louise!
„Paní“!
Paní soudkyně, Kevin si zřejmě neuvědomil závažnost svého činu.
Je to tak, Kevine?
Zevloval jsem na mostě a házel žabky na Seině.
Ne!
S dlažební kostkou?
- Na demonstraci? - Ne!
Přísahám. Dívejte, hodíte ji takhle,
s rotací.
A dostal to jeden policajt.
Paní soudkyně, nevěřil jsem. Šílená náhoda.
Pane Lousione, chcete změnit výpověď?
- Jasně. - Ne!
Kevine…
Zastavili mě dva pošukaní policajti.
- Obhajuju! - Nevšiml jsem si taláru!
Promiň.
Mohu si krátce promluvit se svým klientem v soukromí?
Jak? Tohle je videokonference.
Chápu.
- Kde je Basile? - Nepřišel sám?
Cože? Sám?
Tys ho někde nechal?
Paní advokátko, jste tam?
- Kde je můj pes? - Nekřič! Máma pracuje.
- Basile! - Promiňte.
Sakra, mám tady jednání. Vypadněte!
Už tak je to těžký. Ten kluk žvaní
a soudkyně je jako řemen!
Kdo tady žvaní?
My vás slyšíme.
Vypnula jste video, ne zvuk.
Do p… Promiňte.
Skoro jste řekla „do prdele“!
Basile… Kevine!
- Louno, nechoď ven bez roušky. - Promiňte.
Obtíže rodinného soužití.
Přijďte do vězení, tam je větší klid!
Žádám o přerušení jednání, abych si mohla promluvit
s klientem v soukromí.
Ne, žádné návštěvy. Vězení jsou zamořená.
Kdo to mluví?
Toto slyšení je zmatené.
Odročuje se do pátého!
- Děkuji vám. - Tak to ne! Nezůstanu…
Tvá dcera šla ven bez roušky.
Nemůžeš takhle vyrušovat při slyšení.
Přes video je to už tak složité.
Zdá se, že je to prohrané. Vzdal bych to.
Ne, já bojuju za všechny svoje klienty.
Pět let samé malicherné případy! To je nedůstojné.
Podpoř mě. Neztěžuj mi to.
Podporuju tě, miláčku.
Ale do vězení už chodit nemůžeš.
Je to jasné?
Tak běž.
Počkej.
Ahoj.
Basile, můj drahoušku!
Měla jsem takovej strach.
Basile, miluju tě…
Stýskalo se mi.
Já tě taky miluju.
Bála jsem se, že ses ztratil.
Byl se mnou, s druhým Basilem.
Díky, že jsi ho našel.
Není zač.
Pojď.
Louno, počkej.
Něco pro tebe mám.
- Prosím. - Co je to?
To jsem vydělal půjčováním tvého psa lidem bez povolenky.
Je to tvůj pes, takže prachy jsou taky tvoje.
To je vtip?
Ne, dárek.
Jsi odpornej!
Půjčovals mého psa?
Mohli ho ukrást!
Hlídal jsem ho.
No jasně!
Nechci tvoje peníze. Jsou špinavý.
Jako auto tvýho táty!
Kamaráde,
jestli je to tvá holka, měl bys šupem změnit tón.
Bravo!
Ať žijí lékaři!
Děkujeme!
Díky.
ZDRAVOTNÍCI, HASIČI – DÍKY
Doktore Gabrieli!
- Pane doktore! - Morče je v pořádku.
- O to nejde. - Ještě nemám výsledky testu.
O to nejde. Jde o mou ženu.
Nemám o ní žádné zprávy. Dělám si starosti.
Nikdo mi neodpoví.
Prosím.
Děkuji.
Paola Romanová je moje pacientka.
Doktor Gabriel.
Z Pasteurova institutu.
Ano?
Je venku z intenzivní péče?
Je jí lépe.
Výborně. Přepojíte mě na oddělení?
Ano?
Která pacientka?
- Yusefe. Paní Romanová? - Romanová?
- Romanová. - Paola.
Právě ji sem převezli.
Výborně. Kde je?
Je tamhle.
Paní Romanová?
Volá váš manžel.
Haló?
Lásko!
Tak rád tě slyším.
Jak se máš?
Diego můj!
Jak si vedeš s prací v domě?
Určitě jsi beze mě ztracený.
Paolo, lásko…
Pověz mi, jak se máš.
Poslouchej,
tví ptáčci na tebe čekají.
A ty ne?
Já taky, lásko.
Já taky.
Pane doktore!
- Ano? - Děkuji.
Minerály.
Výsledky bohužel ještě nepřišly.
Asi toho má moc.
Všichni zaměstnanci jsou pryč.
Co je zas tohle?
Oximetr. Měří hladinu kyslíku v krvi.
Když klesne pod 95 procent…
- Co je? - Padesát dva!
Já to chytil! Mám to na plicích!
Claire!
Špatný prst.
Tak.
No jo.
Díky.
- Teď ty. - Ne, díky.
Vím, že dýchám.
Mohl by sis s tím dát pohov?
Dobrou noc.
Moc sexuálního napětí, co?
Mohlo by se nám to vymknout!
Lásko…
Celá hoříš.
Jo, hořím.
- Ty mi měříš teplotu? - Říkalas, že hoříš.
Promiň! Lásko…
Nebudeme se milovat. Budeme šetřit síly na boj s virem.
- Souhlasíš? - Máš pravdu.
- Díky. - Za málo.
Tak.
Obrazy, květiny, báseň.
„Louno moje milá,
kéž bys mě políbila. Buď jak beruška má
v dlani schovaná.“
Krása! To ženy milují.
To jí přece nemůžu dát.
Co můžeš ztratit?
Bojíš se, že tě odmítne? Tím se člověk učí.
Když to nemůžu prodat…
můžu to rovnou vypít!
Alkohol zabíjí pomalu.
Tím líp. Nemáme naspěch.
- Ale… - To ti neublíží. Alkohol dezinfikuje.
Tak dobře.
Nejsi zas tak pitomej.
- Co cítíš? - Já nevím. Hrušku?
Blahopřeju.
Objevil jsi hydroalkoholickou dezinfekci s hruškovou vůní
od Raoula.
Panejo.
Basile,
když je teď dezinfekce nedostatková, pěkně si namastíme kapsy.
- To ne! - Ale jo!
A to pořádně!
Pokusný subjekt, samice morčete,
právě dostal druhou dávku vakcíny.
Všechno pokračuje zdárně…
Lili!
Lili! Vzpamatuj se!
No tak, vzpamatuj se!
Raz, dva, tři, čtyři…
No tak, Lili!
Pane profesore!
Ano, už jdu!
Už jdu!
- Ano. - Ano.
Ano.
- Máte výsledky testů? - Ne. Buďte trpělivý.
- Na shledanou. - Ještě něco!
Nechcete publikovat u nás?
Šéfredaktorovi se to moc zamlouvá.
- Souhlasím. - Opravdu? Výborně!
- Kdy? - Musím to opravit a přepsat.
Pak vám to pošlu.
Pozor na prsty.
- Dostal jste můj e-mail? - Mám všechno!
Na shledanou.
Do pytle!
Lili!
Kde sakra je?
Doktore!
Co je zase?
Až budu mít výsledky, dám vám vědět.
O to nejde. Potřebujeme plastové nádoby,
které vypadají lékařsky. Máte nějaké?
Mám pár krabic nádob na vzorky.
Můžete si je vzít. Už je nepotřebuju.
Tak prosím. Děkuju, nashle!
Zavřete dveře.
Běžte.
Říkal jsem zavřít dveře!
Lili…
- Pan vědec hledá výsledky? - Proč se schováváte v autě?
Užívám si úspěchu.
Zavřený v autě? Tak si představujete úspěch?
S váma je bezva pokec.
Nejdřív Pasteurův institut, a teď tahle díra!
Odešel jsem,
pokroky byly příliš pomalé.
Bádání vyžaduje velké myšlenky. Někomu se to nelíbí.
Obětoval jsem se bádání. Zatímco vy si jezdíte
nebo prodáváte kouření,
já se věnuji významnému celosvětovému projektu.
Kontrole populace.
Prosím?
Není ten vir z laboratoře?
Bill Gates,
temné síly, očkování…
Aby drželi lidi zkrátka.
Nemějte nás za blázny, pane vědátore.
Nejsme úplní idioti.
Jste dobře informovaný.
To jo.
- Přesně tak to je. - Já vím.
Mimochodem, cítil jste to při testu?
Co?
Zavedl jsem vám miniaturní Windows čip.
Kvůli tomu ten výtěr z nosu.
Když najdete moje morče, přineste mi ho. Je velmi nakažlivé.
Teď vás stejně kdykoli najdu.
To je blbost…
Vím, že odešel z institutu.
Je svůj.
Je geniální.
Ano…
Po opravách mi studii pošle.
Jistě.
Ale žádné podrazy, Yannisi.
Budu v redakci na plný úvazek. Platí?
Se smlouvou!
Dobře.
Počkej.
Ještě ti zavolám.
Kam jdeš?
Vynést odpadky, pak na nákup.
Nech to, půjdu sám.
Ne. Proč ty?
Jsem opatrnější.
Ty jdi nakoupit, já vynesu odpadky.
- Vyhodím je po cestě. - Ne!
Proč vždycky ty?
Nedělej ze mě děcko. Taky mám svou roli
v téhle domácnosti.
Tvá role v domácnosti? Odpadky?
Ano.
Dobře.
Díky.
Claire?
- Ano? - Pojď sem.
Co je?
Otevři ten pytel.
Otevři ho.
Podívej, na to jsi zapomněla.
A tohle taky.
Ano?
- Dezinfikujete vozíčky? - Co prosím?
To je jedno.
Kolik mám?
V pořádku. Máte 36,3.
Vole.
MAXIMÁLNĚ 2 KUSY
Můžete spustit pás?
Co?
Spusťte pás!
Je prázdný.
Dělejte, sakra!
Ukažte ruce.
Šílíte? Mám čisté ruce!
Ode všeho nejvýš dva kusy.
Proč?
Omezení. Aby nedošly zásoby.
Buďte milá.
Ne, vy buďte milý.
Myslete na druhé.
Kartou, hotově?
Asi kartou.
Pro vlastní bezpečnost prosíme dodržujte rozestupy.
Stát!
Dobře. Díky.
Boghassian.
- Dobrý den. - Dobrý.
Pardon.
To vám dal můj manžel?
Ano. Třicet sedm.
- V pořádku. - Neuvěřitelné.
Nemusíte ho poslouchat.
- Viděl jste ho? - Je zpátky z bazénu.
Sakra.
Martine?
Otevři. Je tam řetízek.
Ustup. Kde jsi byla?
Na skvělé procházce. Otevřeli parky. Podívej!
To ti dal Kevin?
Jaký Kevin?
Musela jsem za klientem.
Byla jsem opravdu opatrná.
Měla jsem rukavice, roušku, štít, všechno!
Nemůžu tě pustit. Jsi kontaktní případ.
Vůbec ne. Nejsem. Otevři!
Ne!
Martine…
Martine, přece nejsi takový.
Mluví z tebe strach.
Nadechni se a dej se dohromady.
- Díky. - Prosím.
To tě snad dovede k zamyšlení. Dobrou noc!
Martine, otevři!
Louno!
Otevři!
Díky!
Louno, otevři.
- Pojď sem. - Děkuju!
Bravo! Výborně!
Opravdu skvělé!
- Výborně! - Ty jsi výborná.
Fakt třída! Bravo!
Bravo!
Dobrou noc!
Pandemie, pandemie,
začni se bát.
Lékaři běží běh,
bojujou o zdraví nás všech!
Pusu a uznání všem!
Do pytle!
Jde o dítě?
Kendji Girac sdílel „Pandemii“!
Kendji Girac, miláčku!
Není to falešný účet?
To těžko! Má 1,7 milionu odběratelů.
Ty bláho!
Mám obrovské kontrakce.
Dýchej!
Ještě nepřišel čas.
- Tak. - Dobrý.
To jsou ty emoce.
Podívej, jak mi stoupají odběry.
- To je šílené. - Ano, je…
Pro fanoušky Kenjiho Giraca jsem dobrá.
Bravo!
Martine, otevři!
Je to taky můj byt!
Martine!
Zaseklo se okno do ložnice.
Jiná okna nemáte?
- Ano… - Jen do toho.
Jako doma. Jen si to roztáhněte.
Podělaný nájemníci.
Tak co?
- 276 euro. - Prima.
To je výborné. Ještě lepší!
Takže nekrachnete.
Rád si tu kreslím.
A vy se mi líbíte.
Pokud to bude krám s kuřivem,
budu muset přestat chodit.
Proč bych provozovala krám s kuřivem?
Neříkejte mu to,
ale jestli krachnete, táta to tu koupí
a bude prodávat e-cigarety.
Nebo když umřete na covid.
To se prý ještě uvidí.
Ten hajzlík!
- Bar je zavřený! - Zdravím.
Prý prodáváte dezinfekci na ruce.
S hruškovou vůní. Je to tak?
Tak to je otevřeno. Pojďte dál.
Dobrý večer. Kolik stojí?
Jedno balení 10, dvě 17.
Vezmu si čtyři.
Třicet čtyři.
Jen za hotové.
Co je?
Mám pocit, že mám covid.
Nemá to žádnou chuť.
- Ano? - To jsem já.
Tony, teď nemůžu.
- Kdy budeš doma? - Nevím.
Jsi u mámy?
Hele, už musím.
Je u mámy.
To nevím.
Vyzvedni bráchu u té staré. Odjíždíme.
Cože?
Domů se nevrátí, to je jasný.
Říkala mi „Tony“. To není dobré znamení.
Jdeme do auta.
Mámě nic neříkej! Rozumíš? Je to překvapení.
Tak pojď.
Kam jsem si dala klíče?
Basile!
- Co je? Mám práci. - Pojď.
- Co je? - Odjíždíme.
- Kam? - Na jih, za mámou.
- Cože? - Dělej, Basile!
Basile!
To snad ne.
Zabouchla jsem si.
Manžel má klíče.
Nevím, kde je. Už by tu měl být.
- Odjíždíte? - Ne, jen…
Trochu uklízím. Je šílené, kolik sračiček člověk koupí.
Ano. Zvlášť vy.
Vypadá to, že se vrátil.
Jsem zachráněná.
Dobrou chuť.
Díky.
Basile!
Basile, dělej, nebo tě vytáhnu za uši!
Tati, já nechci. Já nemůžu odjet.
Tak dost. Pojď!
- Chci vidět Lounu - Neštvi mě!
A táhne z tebe chlast!
Proč musíme jít?
Nedávejte klukovi alkohol. Není mu ani devět!
Nic mu nedávám! Pomáhá mi prodávat dezinfekci.
Změnila jsem obor! Klukovi to pálí. Jde to na dračku.
Na můj bar zapomeňte!
Cos té ženské napovídal?
Sakra. Nedívej se na ně.
Dělej jako by nic.
Co to dělá?
- Jdeme. - Neuvěřitelné.
- Zastavte! - Zastavte vozidlo!
Co to dělá? Pane!
Pohyb.
- Promiňte, pane! - Co ten blbec dělá?
- Zastavte, prosím. - Pane, hned zastavte.
Vypněte motor.
- Vystupte si. - Já?
Ano.
Co to má být? Co blbnete?
Jezdím po dvoře. Na to mám právo, promiňte.
Vím, že ven se nesmí, ale…
Nevím, proč bych nejezdil po dvoře.
To zaprvé… Zadruhé, to auto jsem zrovna koupil.
Mám právo si ho užít.
Proč si ho užíváte s dvěma dětmi?
Když jsem vyšel, hrály si na dvoře.
Abych je nepřejel, naložil jsem je.
Přece je v téhle situaci nebudu vozit na pohotovost.
Že, děcka? Řekl jsem, ať si nastoupíte.
Tak proto.
Volali nám, že někdo na této adrese
nedodržuje opatření.
- To jsem volal já. - Prosím?
To já jsem volal.
Jedna žena, která tu bydlí, nedodržuje pravidla.
Bydlí nalevo v prvním patře.
A v noci vyráží do ulic…
Nebude to nic dobrého.
My se na ni podíváme.
- To by bylo skvělé. - A vy přestaňte s tím cirkusem.
Ještě se projedu tam a zpátky
a pak půjdu. Jsem utahanej.
Chápu.
- Dobrou noc. - Děkuji vám.
- Dobrou noc. - Díky za všechno.
Pěkně jsem je oblafnul.
Tak jedeme.
- Dobrý večer. - Dobrý.
Na tomto patře prý někdo…
Ano. Vyhodil mě z mýho vlastního bytu.
Martine? Otevři!
Přijela policie.
Dobrý večer.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
- Někdo tu prý porušuje nařízení. - Ano, to ona.
- Ano. - Nesmysl.
Ne, volal jsem kvůli sousedce,
ale ona chodí mezi lidi a tahá vir do baráku.
Ty mě udáváš?
To je šílené. Pane strážníku, mám veškerá povolení.
Jako advokátka, navštěvuji klienty ve vazbě.
- Proč v noci? - Nechodím tam v noci!
- Máte peřinu a polštář. - To on.
Chodíte v noci do vězení?
- Ona je advokátka. - Chodím tam ve dne.
- Jste jeho advokátka? - Ne, to je manžel.
Volal jste, abyste udal svou ženu?
- Ne, sousedku. - Sousedku?
Jste jeho sousedka a on vás vyhodil z bytu?
Jsem jeho žena, advokátka, a bydlím tady.
Je to moje manželka. Bydlí tu.
Sousedka bydlí tamhle, ale není to její byt.
Vaše sousedka tady nebydlí?
Ne… Je to squatterka.
Chodí ven v noci, tak jsem vám zavolal.
- Udals sousedku? - Ano, udal.
Ne, už je pryč.
- Odešla z bytu, kde nebydlí? - Ano, je noc.
Ano.
- Opravdu, je noc? - Ano.
Tak dobře.
Ještě přijdeme.
- Pusťte ji dál, jestli je to vaše žena. - Jistě.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Díky. - Děkuji.
Na shledanou.
- Mami, už nejsi nemocná? - Ne, miláčku.
Nesahat! Je nebezpečná.
Tumáš!
Tak to vidíš.
Ta kára je pryč.
Barák plnej magorů.
- To ta izolace. Všem z toho šibe. - To teda jo.
Ano?
- Jak se máte, Diego? - Jde to.
- Vy teď kouříte? - Ano.
Četl jsem na netu, že nikotin chrání proti covidu.
- Ani náhodou. To je blbost. - Ano?
Nejlepší lék…
je vakcína, na níž pracuji.
A teď potřebuji potvrdit vynikající výsledky s Lili.
Ne! To ne!
Paoliny ptáčky nedám!
- Myslete na svou ženu. - Taky že jo!
Tohle je Pírko. Žena ji má nejradši.
Taky se jí stýská po Paole, jako mně.
Ne.
Jsi na řadě, ty mrcho.
Jenom klid.
Je pozdě. Uděláme to zítra.
Dobrý den. Páni!
Vysílám živě… Akusticky.
Akusticky.
Jsi v záběru.
- Cože? - Uhni ze záběru.
- Prosím. - Jasně.
To je milý.
Díky. Zůstaň tam.
Ahoj, milovníci a milovnice hudby.
Tato píseň je pro vás a pro ty, kdo za nás bojují.
Pandemie, pandemie,
bez tebe se božsky žije.
Zdravím, doktore.
Co zase, Louise?
- Co se vám stalo? - Nic. Pořezal jsem se při holení.
- Spíš pořezal než oholil. - Co chcete?
Použila jsem vaši nádobku na svůj vzorek moči.
- Mám ho tu nechat? - Mám moc práce.
- Ale trvá to. Vakcína, test. - Ano.
- Výsledky testu! - Ano, bádám.
Věda postuluje, hledá odpovědi!
Přestaňte hledat a začněte nacházet. Chci zas otevřít!
Omezila jste pití?
Ne, naházela jsem to do sebe!
Ten chlap je génius. Najde vakcínu.
V redakci budou koukat.
- Pomůžu vám. - Díky, Diego.
Tak!
Netýkavky tamhle.
A zeleninu tamhle.
Tam není dost slunce. Zeleninu dejte na tuhle stranu.
Můžeme si postavit domeček z krabic?
- Jasně. - Jo.
Pojď.
Louise, bylo by super, kdybychom tu všichni mohli sedět.
Půjčíte nám stolky a židle? V tomhle počasí…
Ne. Je zavřeno. Je to protiprávní.
Jo, do toho!
Zařizujete dvorek?
- Dobrý nápad. - Pomůžete nám?
- Prima! - Jo.
Pověsíme to. A pak slunečník
Můžete to dát tam?
Zkuste to, Diego.
Prima!
Není to fajn?
Louise…
To je úžasné.
- To všechno vy? - Ano.
Nezapijeme to?
Dobrý nápad.
Nemyslíte, že to omezuje naši svobodu?
Nenafukují to trochu?
Jste moc blízko! Claire! Louno! Metr padesát!
- Vypadá trochu vystresovaný. - Trošku.
- Tati, hele! Dezinfekce. - Co? Z jaké laboratoře?
Ruční výroba! Laboratoře Raoul!
Zaručeně více než 99procentní alkohol, s vůní hrušek.
Chytej.
Dvojitá funkce. Dezinfekce na ruce. A když necítíš hrušky, máš covid.
To je geniální. Nabídnu to v redakci.
Pojď k nám. Nebuď zavřený úplně sám.
Stejně musím dolů za dr. Gabrielem.
- Přišly výsledky? - Ne, jde o něco jiného.
- Co takhle grilovačku? - Teď?
Promiňte, to je můj šéf.
Pojď, něco ti ukážu.
Dobrý den, pane Uzane.
Ano. Gilberte. Já si zvyknu.
Dobře. A vy?
Ne. Tedy, lockdown nám všechno trochu ztížil.
Není to snadné.
Ale nebojte se, vysvětlila jsem paní soudkyni,
že náš drahý Kevin si zaslouží druhou šanci…
Žádá výměnu obhájce?
Ten hajzlík.
Do prdele, šest měsíců se rvu
za toho dementa, co nic nechápe, co pořád mění výpověď.
Ano! Kevin je dement.
Hodit dlažebku po policajtovi a říct, že házel žabky,
na to musí být dement.
Váš synovec?
To jsem nevěděla.
Teď si uvědomuju, že je vám opravdu podobný.
Je to váš synovec přes bratra, nebo přes manželku, Gilberte?
Pane Uzane, ano. Promiňte.
Haló?
Tak dobře.
Ano, zítra si o tom promluvíme.
Nashle!
- Všechno v pořádku? - To víte, práce.
To je v pořádku.
Ozvěte se. Souhlasím.
Vidíš, to jsi ty. To všechno nakreslil pro tebe.
- Basile? - Ten Belgičan, ne tvůj pes.
Jeho táta je k ničemu.
Ale takovej citlivej prcek…
To se jen tak nevidí.
Přestaň! Aspoň nepřeď.
Můžu dovnitř?
Už jste uvnitř.
Vaše studie je skvělá. V redakci udělala dojem.
Chtějí vás na obálku zvláštního čísla.
Kdy to uděláme?
Kdy chcete. Třeba zítra? Pozítří?
To je trochu narychlo.
Přizpůsobíme se vašemu vědeckému rozvrhu.
Sakra. Necítím hrušky. Je to covid?
Ne, to je Louisina moč.
- Proč jste mi to neřekl? - Neptal jste se.
Co se to děje na dvoře?
Je to improvizovaný koktejlový shluk.
To neschvaluji.
Ale co jim můžete říct? Lidi omrzelo být doma.
- Chcete zajít na skleničku? - Ne.
I když…
Provětrám si hlavu.
Nazdar, Fitgirls Tady vaše těhotná sousedka.
V dnešním SamFitu
se zaměříme na sádlo na zadku a macaté paže!
Tak popadněte hranolky a klobásy!
Co to děláš, zlato?
Nic. Mluvím se svými 180 000 odběratelkami.
Sto osmdesáti tisíci?
Přesně tak.
Tak začneme.
- Lili vás takhle poškrábala? - Ano, když jsem uklízel klec.
Musím Lili vrátit Dubreuilovým.
Ano, jdeme na to.
Basile!
Basile…
Hodnej!
Pandemie,
pandemie.
Tak co, Diego?
- Jste nějaký napjatý. - Ne.
Ne?
A přestaň oblbovat. Je to stará kořalka.
- Není to gel! - Je mnohem lepší.
Napij se, uvolníš se.
- Ne, díky. - Napij se!
Je to dobré, ale silné.
- Claire! - Jo, dobrý.
Začni se bát,
jo, začni se bát.
Má pěkný hlas.
- Líbí se mi to. - Ujde to.
Vám se nelíbí?
- Je to pořád stejná písnička. - No…
Ty jsi ale otrava, přestaň!
Pár kroků přeskočíme.
KRYSA, PRASE, KOČKA, ČLOVĚK
Belgický vlk se vrátil.
Stát!
- Budou problémy. - Zpátky.
- Ahoj. - Tupoune!
- Pojď sem. - Proč?
Co je s tvou mámou?
Nesnáší lockdown. A tátu.
Jako máma. Podle táty je vyhořelá.
Jen jeď!
Varuju tě, Boghassiane. Dám tě k soudu!
Prudíš celej barák. A já jsem vostrá advokátka!
Už nebudu držet hubu! Tak táhni!
S tou tvou károu! Odprejskni!
Pan majitel, co si ničeho a nikoho neváží!
- Claire, přestaň. - Jeď!
Nebudu držet hubu!
Teď to trochu přehání.
Můžete přestat…
Zaparkuju venku.
Přesně tak, belgická nádhero!
To koukáte, co?
„Hrdý Belgičan!“
Nikdo mi nedal tak hezké básničky a obrázky.
- Fakt se ti líbí? - Strašně.
Promiňte. Normálně není taková.
Neomlouvejte se. To se stane.
Takhle ji neznám.
Promiňte, trochu jsem to přehnala.
Ale čekala jsem větší odpor.
Občas je toho prostě moc.
Ne, díky. Vypadá to, že vám to moc nepomohlo.
Ale máte pravdu.
Jsem trouba.
Jedu skoro tisíc kilometrů pro ženu,
a nakonec má dcera zůstane s ní.
Ztratil jsem obě.
Nic neumím říct normálně.
Pořád jen štěkám, vytahuju se.
Moc velká zdvořilost taky nepomůže.
Mě si každý namaže na chleba.
Manžel mě nechá spát na schodech,
klient se mnou zametá, šéf mi zavěsí.
Nikdo mě nerespektuje.
Třeba se to nezdá, ale já ano.
Je moc pěkné, co jste tu zařídila. A tak rychle!
Je to stejné místo, ale…
Máte velké nadání. Nedá se to říct jinak.
Je divné, když jste milý.
Je to dobré.
Ale divné.
- A covid? - Stejně je to celé hovadina.
Ty jsou pěkné.
Netýkavky.
- Vida, kdo přišel. - Hurá.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
To nemá cenu. Nikdy nepozdraví.
- Usídlila se u Sandrine. - Kdo je Sandrine?
- Policajti! - Bylo načase!
Nemá certifikát.
Co to dělá?
Která svině mě udala?
Tak nějak všichni. Postupně.
To mě podrž. Jste na sebe hrdí?
Napráskat Arabku, co s vámi nepije během lockdownu?
Jste ubožáci!
Taky jste se nevyznamenala.
Nevyznamenala? Jsem doktorka v nemocnici u sv. Tomáše!
- U sv. Tomáše? - Nemám nic ze života!
Chráním své rodiče a děti, které ani nevidím.
Straním se pro vaši ochranu.
Pět kolegů to má, dva jsou na JIPce.
A jestli dovolíte, teď se vrátím do práce.
Počkejte, prosím!
- Je u vás moje žena. - Ukliďte to tady.
Teď není čas na grilování. Máme lockdown. Styďte se.
- Promiňte. - Díky.
No…
Půjdeme spát. Já…
Louno, nemůžeš spát v té boudě!
Basile, pojď!
- Dobrou noc. - Taky jdeme spát.
Můžeme zůstat ještě chvíli venku?
Ne, je pozdě.
- Co děláte? - Trochu uklízím.
Pomůžu vám.
Ne! Sklo patří sem.
- Tady je papír, tady organický odpad. - A plasty?
Do papíru.
Jedno znečišťuje, druhé je bio.
Některé plasty lze recyklovat, když jsou čisté.
Dobře.
To ne, Claire!
Do pytle.
Jen to ne! U popelnic ne.
Ne! To je omyl.
Promiňte. Je mi líto.
Co se děje? To ne.
Gabrielova vakcína u lidského subjektu…
má vedlejší účinky.
Prudké svalové křeče
vyvolané reakcí na toxiny, působící na vlákna aktinu a myosinu.
Tečka.
Musím najít…
další pokusné subjekty…
abych upravil dávku.
Prosím o pozornost!
Tady profesor Gabriel!
- Nepanikařte! - Co nám zase bude vykládat?
Zachovávejte bezpečné rozestupy a přijďte dolů.
Mám výsledky vašich testů.
V domě jsou dva pozitivní případy.
Bravo. Určitě ty a ten zmetek.
- Uhni, prosím. - Martine.
Děje se něco, pane Gabrieli?
Je mi výborně.
Tak co? Kteří dva to mají?
Tak dobrá. Martin Becquart.
Cože? To není možné!
- Jak to? - To není možné.
A druhý výherce?
- Diego Romano. - No jo.
Už žádný kontakt s ostatními.
- Musím vás znovu otestovat. - Ne.
Půjdete se mnou.
Dám vás oba do izolace.
Nebojte, dobře se o ně postarám.
- Neumírej, tati. - Neboj, většina pacientů se uzdraví.
Určitě je to chybný výsledek.
Přestaň. Vězení, pak popelnice. Zahrávala sis, teď za to platím.
- Díky. - Jdeme.
- Žádné okolky. - Jdeme.
Držte se.
- Napíšu vám písničku. - To jim pomůže.
Mám nějaký hydroxychlorochin.
- Přestaňte! - Martine!
- Becquarte! Boghassiane! - Co?
Naplival mi covid do ksichtu!
Tony, pojďte sem.
Umyjte si obličej.
- Pálí to. - Dobrý, tati?
No jo.
Snížit dávky… to je všechno.
- V pořádku? - V nejlepším.
- Co je v té injekci? - Moje vakcína.
Vakcína? Už máme covid.
Chtěl jsem říct… můj protilátkový antivir.
Dezinfekce.
Teď vy.
Už mi nevěříte?
Dobře.
Znovu se rodí naděje, ale boj ještě není vyhraný.
Nemocnice na východě a v pařížské oblasti jsou plné.
Po celé kontinentální Francii i v zámořských teritoriích
je systém pod velkým tlakem.
A epidemie není pod kontrolou.
Musíme proto pokračovat ve svém úsilí a dodržovat pravidla.
Diego, měli bychom jít spát brzo.
- V pořádku. - Jsem rád, že to mám.
Třeba budu v nemocnici s Paolou.
Takhle nepřemýšlejte.
- Určitě se uzdraví. - Už je tam měsíc.
Ano.
Chybí mi.
Nemůžu jí říct, že mám covid. Nechci, aby si dělala starosti.
To děláte dobře.
Ahoj, tati. Vyspal ses dobře?
Co je?
Stýská se ti po mámě.
Byl jsem idiot.
Nakresli jí obrázek nebo napiš vzkaz.
Ženám se to líbí. Usmíříš se s ní.
Tati…
Pane Gabrieli?
Moment!
- Není vám nic? - Jen se snažím uvolnit.
Aha.
Jak se vede mému manželovi?
Dobře. Dobře reaguje na protilátky.
Aha…
Mohu nějak pomoci?
To je od vás milé, ale tohle nevyléčíte esenciálními oleji.
- Co to děláte? - Tančím.
Prostě tančím.
- Bez hudby? - Protahuju si nohy.
Nechápu to. Manžel neměl žádné příznaky.
- Jste si jistý diagnózou? - Nevěříte mé práci?
A co je tohle?
Přestaňte slídit!
Musím pracovat.
- Líbí se ti? - Moc.
Krásná borovice.
- Žádná borovice. Palma. - Promiň.
Po té době už neumím nakreslit ani strom.
Pojď.
Tak pojď!
Počkej, Basile!
- Poběž! - Jsem rychlejší než ty!
Basile, počkej!
Basile, počkej.
Tady to je. Pojď!
- Zapomněla jsem tu vůni. - Jo.
Pojď!
Tak co?
To je krása!
Louno! Není ti nic?
- Bolí to! - To bude dobrý.
Bojím se! Nechci do nemocnice!
- Nechci umřít na covid! - Neboj se.
Bolí to!
Louise, prosím! Louna krvácí.
- Ale ne! - Spadla.
- Zavolám sanitku. - Ne!
Do nemocnice ne! Zavolejte mámu.
Není doma a táta je v karanténě. Ukaž.
To bude potřeba sešít.
Nedezinfikujeme to nejdřív?
Ano, hruškou.
Ne, počkejte. Přivedu doktorku.
Ne! Spí. Nebuď ji!
Paní!
- Co chceš? - Rychle!
Vím, že se zlobíte,
ale má životní láska krvácí z rány na bradě! Prosím!
- Je to lepší? - Ne!
Ještě se napij.
Polož to.
Uhněte. To nic. Ukaž.
- Opatrně. - Co se děje?
- Mami. Nechci umřít! - Louno!
- Co je ti, drahoušku? - Jen trocha krve.
Lehněte si. Zvedněte nohy.
- Mami, co je ti? - Nic mi není.
Bude v pořádku.
- Jak se jmenuješ? - Louna.
- Louno… - Nevezmete si roušku?
- V práci jste mezi nemocnými. - Nejenom v práci, bohužel.
- Jo. - Tak pojď.
Tak.
- Za týden vytáhneme stehy. - Děkuji.
Poděkuj Basilovi.
Musím do nemocnice.
Vím, že jsme se chovali nemožně. Chtěli bychom se vám omluvit.
Dělám to pro vaši dceru, ne pro vás.
Děkuji za ni.
Martine, to jsem já.
Chtěla jsem ti říct, že tvá dcera si rozrazila bradu,
ale už je to dobré.
Claire!
Lásko moje.
Promiň, Martine.
Podělala jsem to. Byla jsem tak pitomá.
Je to má vina.
Málo jsem na tebe myslel.
Odpusť mi.
Jsem unavená.
Chci, aby to bylo jako dřív.
Já taky, lásko. Sním o tom.
Děje se něco?
- Co je? - To jen zabírají ty léky.
To je divné. Co ses začal léčit, máš příznaky.
Je to skvělý vědec. Musíme mu věřit.
Miluju tě.
Odpočiň si.
Pozorovány vedlejší účinky…
Náhlé… svalové křeče
po aplikaci Gabrielovy vakcíny u lidského subjektu…
…vyvolané reakcí na toxiny působící na vlákna aktinu a myosinu.
Tečka.
Musím…
Abych zmírnil svalové křeče, beru směs repramilu…
a diltiazemu.
- Tečka. - Nedal jste jim protilátky.
Očkoval jste je.
To je nesmysl. Nerozumíte tomu.
Zlodějko!
- Dejte to sem. - Děláte na nich pokusy!
- Co jste jim píchl? - Není to nebezpečné.
Dokážu to. Taky jsem si to vzal.
A zabírá to.
Kde máte povolení ke klinickým pokusům?
Nemám rád papírování.
Je třeba jednat rychle. Vir má náskok!
- Jste blázen. - Komu voláte?
Komu voláte?
Děláte velikou historickou chybu!
Pusťte mě!
Jsem profesor Gabriel, světově uznávaný vědec!
Počkejte… Louise?
- Moje kočka! - Nebojte.
To si nedám líbit! To je hanba.
Stydím se za vás.
Lili!
To je Lili, to morče. Musíme chytit Lili!
To dokazuje, že to zabírá!
Lili!
Objevil jsem vakcínu. Já ji objevil!
Basile?
Mohl bys mi pomoct?
Basile, potřebuju tě.
Basile! Řekni mi, jestli je to rovně.
Myslím, že se naklání doprava.
Tati!
- Kde je můj trapný bratr? - U sebe.
Moje lásko!
Stýskalo se mi.
- Jako by mi bylo 25, když to říkáš. - Teď jsi ještě krásnější.
Přestaň.
- Mami, ty ses vrátila! - Zlatíčko!
Jasně, že jsem se vrátila, zlatíčko! Co sis myslel?
Mami! Takhle mi už nemůžeš říkat.
Není to fér vůči Louně.
No jasně. Ahoj, Louno.
Louna, jeho holka.
- Moje osudová žena. - Aha, promiň.
- Jeho osudová žena. - Opravdu?
- Same! - Co je?
- Děťátko je na cestě! - Tašku do porodnice.
Bez tebe nejedu! Nechci rodit sama!
Nejsi sama! Jsem tu s tebou. Už žádné blbosti.
Jsem tvůj. Jsi moje žena.
Ž-E-N-A. Moje žena!
- Miluju tě! - Já tě taky miluju.
Už jde.
DĚKUJEME
PAOLO
NIKDY
NA VÁS
NEZAPOMENEME
TEĎ
SE BUDEME
DOBŘE
STARAT
O
DIEGA
Člověk se narodí, žije, umře.
Podle táty je to psí život.
Má pravdu. Proto se jmenuju Basile.
Já říkám, že život je i tak krásný.
Ještě lepší by bylo, kdyby se všichni narodili stejně.
A všichni by umřeli stejně.
A nikdo by už nebyl smutný.
PRO VŠECHNY, KDO TRPĚLI
PRO SOLIDÁRNÍ LIDSTVO
BAR LIDSKOSTI
DĚKUJI SÁŘE A RAPHAËLOVI ZA INSPIRACI
A DĚKUJI SÁŘE ZA KRÁSNOU ZÁVĚREČNOU VĚTU
Překlad titulků: Vít Bezdíček