Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫המחנה המרכזי באושוויץ‬
‫היה כמו עיירה קטנה.‬
‫עם הרכילות והפטפטת.‬
‫הייתה קנטינה,‬
‫היה אולם קולנוע.‬
‫היה מועדון ספורט, שהייתי חבר בו.‬
‫היה שם המון כיף ובידור,‬
‫ממש כמו בעיר קטנה.‬
‫המצב המיוחד באושוויץ‬
‫הוביל לחברויות, שאני עדיין אומר כיום,‬
‫שאני אוהב להיזכר בהן בשמחה.‬
‫היינו משוכנעים בהשקפת העולם שלנו,‬
‫שכל העולם בגד בנו,‬
‫ושיש קונספירציה גדולה של היהודים נגדנו.‬
‫אבל כמובן שכשמדובר בילדים,‬
‫"בטח הבנת שאין סיכוי שהם יכלו‬ ‫לעשות לך משהו."‬
‫הילדים, הם לא האויב כרגע.‬
‫האויב הוא הדם שבתוכם.‬
‫השומר לשעבר ממחנה אושוויץ הידוע לשמצה‬ ‫עלה למשפט בגרמניה.‬
‫אוסקר גרונינג מואשם במעל ל- 300 אלף סעיפים‬ ‫של סיוע לרצח.‬
‫גרונינג כיום בן 93.‬
‫אושוויץ, פולין‬
‫ילדיי גדלו בידיעה שלמשפחה שלנו יש סוד.‬
‫נטל.‬
‫הם שאלו אותי למה אין להם סבים,‬ ‫דודות, דודים...‬
‫אם אני חושב על חוויית השואה שלי,‬
‫הכמה דקות האלה על הרמפה באושוויץ‬
‫היו ממש הרגעים המכריעים בחיי.‬
‫נסו לדמיין‬
‫שמחר מישהו בא ואמר לכם‬
‫שאתם צריכים לעזוב את הבית שלכם,‬
‫הוריכם נלקחו,‬
‫ואתם לא יודעים אם תיראו אותם שוב ומתי.‬
‫ו...‬
‫ובסופו של דבר זה נגמר ואתם חיים.‬
‫ואז אתם מגלים שאתם לבד.‬
‫אין לכם הורים.‬
‫אין לכם משפחה.‬
‫זה נגמר אי פעם?‬
‫שמעתי לראשונה על אוסקר גרונינג‬ ‫כשתומס וולטר,‬
‫שהיה שופט לשעבר ועורך דין בגרמניה,‬
‫ניגש אליי ואמר לי שהוא רוצה לדבר איתי‬
‫על החוויות שלי באושוויץ‬
‫בהקשר של המשפט שנערך לאוסקר גרונינג.‬
‫הרגשתי ש... מה הקשר שלי לאדם הספציפי הזה?‬
‫בטח שלא הכרתי אותו.‬
‫חשבתי הרבה.‬
‫ראשית, הייתי צריך להחליט לגבי השאלה‬ ‫האם אדם בן 94‬
‫שעשה את הדברים הנוראיים האלה 70 שנה קודם,‬ ‫עדיין אשם בפשע.‬
‫הפעם הראשונה ששמעתי על אוסקר גרונינג‬ ‫הייתה מתומס.‬
‫הוא ניסה לשכנע אותי לבוא לגרמניה כעדה.‬
‫בהתחלה, תגובת הבטן שלי הייתה,‬ ‫"לגרמניה? אין סיכוי."‬
‫למה שאעביר את עצמי בכל הזיכרונות‬
‫וכל התחושות האיומות‬
‫של להיות שפחה בת 16 שוב.‬
‫אבל תומס היה עקשן.‬
‫הוא אמר: "העניין כאן הוא לא רק‬ ‫אוסקר גרונינג והעבר,‬
‫"העניין הוא לקבוע תקדים לעתיד."‬
‫גרונינג זקן מאוד,‬
‫אך אף אחד לא היה זקן מכדי להירצח באושוויץ.‬
‫אם אתה משתתף ברצח כבן 20,‬
‫אז אפשר לתבוע אותך כבן 50 וגם כבן 90.‬
‫תראה, במשך הרבה זמן אני מרגיש שיש לי‬ ‫אחריות כשורד‬
‫לוודא שהאירוע הנורא הזה, השואה, לא יישכח.‬
‫המשפט הזה הוא רגע מכריע בהיסטוריה‬ ‫של השואה.‬
‫העובדה שכל כך הרבה פושעים נאציים‬ ‫התחמקו מעונש אחרי המלחמה.‬
‫אבל תומס אמר לי שלא מדובר רק בי ובעבר,‬
‫מדובר גם על ליצור תקדים לעתיד.‬
‫כך שחשבתי שאני מוכרח להיות עד במשפט.‬
‫- לינבורג, גרמניה -‬
‫לינבורג היא ער קטנטנה בצפון גרמניה.‬
‫מדי פעם מתרחש שם רצח וישנו משפט יומיומי,‬
‫אבל משפט בקנה מידה כזה...‬
‫לינבורג מעולם לא חוותה משהו כזה,‬
‫וכך כמעט שום עיר בגרמניה.‬
‫המשפט נערך בלינבורג כי שם גרונינג גר.‬
‫ועל פי החוק הגרמני,עליך להישפט בבית משפט‬ ‫בקרבת המקום בו אתה גר.‬
‫אז הם הכינו את המרכז הקהילתי,‬
‫שם יכלו להכניס מספיק אנשים.‬
‫שם יכלו להכניס את כל התובעים‬
‫ואת כל עורכי הדין ואת כל תשומת הלב‬ ‫של התקשורת‬
‫ושגם יישארו מספיק מושבים לציבור,‬
‫כי הציבור היה אמור לבוא ולראות‬
‫ולעקוב אחרי ההליך.‬
‫עליהם לשלם על מה שעשו.‬
‫הם ידעו כולם.‬
‫ומה שהם עשו ליהודים, ‬
‫הם צריכים להיענש על כך.‬
‫את הקטנים תלו והגדולים התחמקו.‬
‫ככה זה.‬
‫להרשיע אדם בן 93, זה לא הגיוני.‬
‫אני חושב שהוא חי בפחד שיתפסו אותו‬ ‫ב-50 השנים האחרונות,‬
‫ושבסופו של דבר הוא ייחשף.‬
‫פחות או יותר הכריחו אותו. הוא נגרר.‬
‫ומה היו אבותינו?‬
‫אף אחד לא מדבר על זה יותר. גם הם נגררו.‬
‫אז אחד יצטרך לשאת בעונש של שופטים‬ ‫ישנים רבים.‬
‫מיליונים צעקו "הייל!"‬
‫ולכאורה, אף אחד לא ידע כלום.‬
‫כשהייתי ילד,‬
‫אף אחד סביבי לא דיבר על המלחמה.‬
‫בבית הספר לא שמענו מילה אחת על המלחמה.‬
‫הייתי צריך ללמוד בגיל 16 ו-17‬ ‫מסרטים או מספרים‬
‫שהייתה מלחמה שהתחילה במדינה שלי.‬
‫יש כאלה שאוהבים לדבר על המלחמה,‬
‫אבל רק על מה שסבלו ממנו במלחמה.‬
‫או אילו גיבורים היו במלחמה.‬
‫אף אחד לא דיבר על הקרבנות,‬
‫והיה לנו ממש קשה להבין את זה.‬
‫שיש לנו כל כך הרבה פושעים במדינה,‬
‫מיליונים מהם,‬
‫ואף אחד לא הסביר לנו מה באמת קרה.‬
‫שני הוריי תמכו בנאצים.‬
‫אימי פשוט הלכה אחרי בעלה.‬
‫אבי היה נאצי ממש מההתחלה.‬
‫הוא מת בגיל 53. הוא התאבד.‬
‫הוא עדיין דבק במערכת הישנה מהתקופה הנאצית.‬
‫יש לנו את הפשיסטים הישנים והפשיסטים‬ ‫החדשים של היום.‬
‫ארגון אחד שעזר במשפט של גרונינג היה‬ ‫הארגון האנטי-פאשיסטי.‬
‫כמו שהכותרת אומרת, הם נאבקים בפאשיזם.‬
‫וזה קרה לפני 70 שנה במדינה שלנו,‬ ‫וזה קורה היום.‬
‫היו הפרות סדר של תומכי ימין.‬
‫אז עורך הדין, תומס וולטר, התקשר שישה‬ ‫שבועות לפני שמשפט גרונינג התחיל‬
‫כדי שנוכל להכין את עצמינו‬
‫ולהכין מערכת של שלטים,‬
‫שירחיקו את מכחישי השואה מהשורדים וקרוביהם.‬
‫הטקסט מוכן?‬ ‫-כן, הוא מוכן.‬
‫אנשים מכינים את השלטים בעוד אנו מדברים.‬
‫אני אנטי-פאשיסטית.‬
‫מדובר פה על "באיזו חברה אני רוצה לחיות?"‬
‫ויש אצלנו המון גזענות כאן בגרמניה,‬
‫והרבה בתים נשרפים כי גזענים ופשיסטים‬
‫מתגייסים נגד פליטים והרבה אנשים נהרגים.‬
‫ואם אנחנו מכירים את ההיסטוריה שלנו,‬
‫אז אנחנו לא יכולים לעשות כלום כרגע.‬
‫אז עלינו גם לפעול עכשיו.‬
‫אולי אחד ממשפטי השואה האחרונים‬
‫נפתח היום בגרמניה‬
‫תחת תאוריה משפטית חדשה‬
‫האומרת שעובדי מחנות המוות יכולים‬ ‫להיעמד לדין על השואה‬
‫גם אם לא רצחו אף אחד בעצמם.‬
‫הנאשם מודה שהיה באושוויץ,‬
‫אך טוען כי לא רצח אף אחד.‬
‫הוא רק לקח את כספם של הקרבנות.‬
‫בית המשפט יחליט עכשיו אם האדם המכונה‬ ‫"רואה החשבון של אושוויץ"‬
‫אשם גם בסיוע לרצח המונים.‬
‫ביום הראשון, 11 מכחישי שואה הגיעו.‬
‫הם צעקו בקול ואפילו חילקו פליירים.‬
‫החברים שלנו הרימו שלט כדי להראות שיהיה צדק‬ ‫עבור הניצולים.‬
‫זה מצב קשה מאוד עבור הניצולים,‬ ‫לעמוד בשורה למשך שעתיים.‬
‫במיוחד כשהם עומדים מול פאשיסטים‬
‫כמו גברת האוורבק ומר וולף.‬
‫באושוויץ לא היו תאי גזים.‬
‫אושוויץ לא היה מחנה השמדה.‬
‫בנוסף, הפקודות מהמפקד, הפקודות מהרייך...‬
‫אנחנו מפסיק את השיחה.‬
‫אמרתי לך מקודם שיוכלו להגיש עלייך תלונה.‬
‫כן, אבל...‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫יתבעו ויסלקו אותך.‬
‫נמאס לי! אני ניגש אל המשפט הפתוח.‬
‫ואמרתי, אל תהפכו אותנו לפושעים‬ ‫בכך שתדברו איתנו.‬
‫אני רוצה להיכנס אל המשפט.‬
‫לשורדים ולקרוביהם תמיד יש אבטחה‬
‫נגד אנשי הימין שלנו.‬
‫וזה חשוב לנו וגם חשוב מאוד להם.‬
‫ביום הראשון זה היה טירוף.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫כולם, בכל מקום באירופה, כל הערים הגדולות.‬
‫התקהלו סביבנו, במלוא מובן המילה, מצלמות‬ ‫טלוויזיה שונות ועיתונאים שרצו לדעת‬
‫את דעותינו על הנושא.‬
‫זה דבר ראוי לציון להביא אדם,‬ ‫אפילו 70 שנה אחרי‬
‫ולהביא אותו למשפט.‬
‫אף אחד לא אמור להיות מסוגל להתחמק מפשעים‬ ‫נגד האנושות, נגד יהודים.‬
‫השורדת מאושוויץ...‬
‫יושבת בבית משפט גרמני,‬
‫מוקפת בשופטים גרמנים ועורכי דין גרמנים...‬
‫ומקבלת יחס של כבוד.‬
‫וזה היה, לכשעצמו,‬
‫חוויה מעניינת עבורי.‬
‫באותה תקופה, הייתה חברה טובה של ריינר הס‬
‫וריינר הס הוא דובר גדול נגד נאו-נאצים.‬
‫אני הנכד של רודולף הס.‬
‫מפקד מחנה הריכוז אושוויץ.‬
‫הוא היה אחראי‬
‫באושוויץ לבין 1.1 ל-1.3 מעשי רצח באושוויץ.‬
‫שנאה היא נשק חזק.‬
‫היא הייתה במלחמת העולם השנייה‬ ‫והיא עודנה כיום.‬
‫משפט גרונינג, הוא חשוב לנוער המתבגר שלנו.‬
‫בעבר היה לנו גאן רק את קולות הניצולים,‬ ‫של הקרבנות.‬
‫אבל אף אחד לא באמת הקשיב לפושעים.‬
‫צא החוצה.‬
‫לא יתחילו בלעדיי.‬
‫אוסקר, מה הציפיות שלך מהמשפט?‬
‫פסק דין שאומר זכאי. אני לא יודע.‬
‫את חף מפשע? מה אתה חושב?‬
‫מר גרונינג, אל תגיד כלום.‬
‫ישבנו בחלק אחד של בית האולם‬
‫ומולנו, איש זקן ושברירי,‬
‫הולך עם הליכון...‬
‫נכנס.‬
‫הרגשתי צינה כשהבטתי באיש הזה.‬
‫כל העניין היה סוג של חוויה סוראליסטית.‬
‫רק כך אני יכול לתאר את זה.‬
‫חשתי סימפתיה כלפיו.‬
‫הוא נראה כמו זקן מעורר רחמים.‬
‫אך הכול השתנה ברגע שהוא התיישב...‬
‫והוא הביט סביב‬
‫והוא הניח את זרועותיו כך.‬
‫אתה יודע, חשבתי, "אתה אותו דבר,‬
‫"אני רואה את אותו האדם שחשב שאתם אלים‬ ‫ואנו מזיקים,‬
‫"עדיין."‬
‫אז כל הסימפתיה שלי נעלה בשלב זה.‬
‫המשפט עשה כותרות גדולות,‬
‫כי אוסקר גרונינג היה אחד ממעט,‬ ‫אם לא הראשון מנאשמי אושוויץ‬
‫שאמר שהוא בעצם יגיד משהו במשפט.‬
‫הוא סיפר מה באמת קרה, מה שהוא חווה‬ ‫בזמן שהיה באושוויץ.‬
‫רובם מספרים שקרים לגבי מה שעשו באותו זמן,‬
‫אך מר גרונינג סיפר על המציאות.‬
‫הוא סיפר את האמת לגבי הזמן שלו‬ ‫וזה היה מאוד מיוחד.‬
‫- אוסקר גרונינג -‬
‫זה היה מדהים, כל דברי הערך והכסף‬ ‫שהיהודים הביאו איתם -‬
‫הוא בעצם הודה שהוא אסף טובין.‬
‫הוא אסף את המטען מהאנשים שהובאו לאושוויץ.‬
‫הוא היה עובר על המטען כדי למצוא דברי ערך.‬
‫הוא היה אחד מהפושעים הנאצים הבודדים‬ ‫שהודו בבית המשפט שנגזלו דברים מהאנשים‬
‫שלא ממש ציפו לקבל אותם חזרה.‬
‫אז במקרה זה, כולם ידעו שאנשים הובאו לשם‬ ‫כדי למות.‬
‫- חשבת בכלל למי כל הרכוש הזה שייך? -‬
‫- השופט פרנץ קומפיש -‬
‫- הרכוש היה שייך למדינה,‬ ‫היהודים מסרו לנו אותו -‬
‫- הייתה לכך סיבה? -‬
‫- כן, הם כבר לא היו צריכים אותו -‬
‫אני חושב שהוא סמל,‬
‫וסמלים הרבה פעמים מסומנים בצורה לא הוגנת.‬
‫אם הוא היה חי בעידן שבו הפושעים האמיתיים‬ ‫היו נענשים נכונה,‬
‫כנראה שאף אחד לא היה מגיע אליו,‬
‫כי הוא היה במקום כל כך נמוך ברשימה.‬
‫העניין האמיתי הוא מה גרמניה עשתה,‬ ‫לא רק במהלך המלחמה,‬
‫אלא מה הם עשו אחרי המלחמה?‬
‫ומה שהם עשו אחרי המלחמה היה מחפיר.‬
‫הנה, לא לכופף.‬
‫תראו מה יש לי כאן.‬
‫כתוב כאן "לא לכופף", זה מכתב ממעריץ.‬
‫יש שם תמונה ואני חייב לחתום עלייה.‬
‫הוא רוצה שאחתום על התמונות עבורו.‬
‫זו אחת נדירה.‬
‫עמדתי במפקדה.‬
‫גם זו נדירה.‬
‫נחתתי על חופי נורמנדי.‬
‫היית בצבאו של הגנרל פאטון.‬
‫רדפנו אחרי הגרמנים לאורך צרפת,‬ ‫חזרה לגרמניה.‬
‫ועד שזה קרה, מוניתי לחוקר פשעי מלחמה.‬
‫אני מאמין שהייתי חוקר פשעי המלחמה הראשון‬ ‫בצבא ארה"ב.‬
‫הבעיה שעמדתי מולה‬
‫בתור התובע הראשי בנירנברג,‬
‫הייתה מה אני אמור לבקש?‬
‫יש כאן 3,000 אנשים,‬
‫שבכל יום יצאו ורצחו בדם קר‬
‫אלפי אנשים, כולל ילדים,‬ ‫שנורו ירייה אחת אחרי השנייה.‬
‫והרגשתי שאני...‬
‫לא הייתי מסוגל לעשות צדק‬
‫עבור מיליוני הנרצחים.‬
‫אבל אם אוכל ליצור סדרת חוקים‬
‫שיוכלו להגן על המין האנושי בעתיד,‬
‫זה יוכל להפוך את המשפט הזה למשמעותי יותר‬
‫ממה שיכולתי לעשות עם חופן הרוצחים האלה.‬
‫המסמך הזה, שלא החזקתי מאז 48, אולי,‬
‫זו רשימה של הנאשמים שלי‬ ‫במשפט האיננזצגרופן בנירנברג.‬
‫ואני הכנתי רשימה שמראה את שמות הנאשמים,‬
‫התפקיד שהחזיקו,‬
‫לדוגמה, הולנדרורף, מפקד אינזצגרופן D,‬ ‫רצח 90,000.‬
‫כולם טענו לחפות מפשע.‬
‫אף אחד לא בא ואמר "עשיתי משהו".‬
‫אלוהים אדירים, לא.‬
‫הם אמרו: "זה היה נחוץ כדי לבצע את פקודותיו‬ ‫של היטלר, והייתה מלחמה, מה רצית שנעשה?"‬
‫היו לי 22 נאשמים שבחרתי בעצמי מתוך 3,000‬ ‫רוצחי המונים שרצחו מעל מיליון איש.‬
‫ויכולתי להוכיח את זה. היו לי את כל המסמכים‬ ‫הסודיים ביותר והעדכניים.‬
‫אין שום ספק לגבי העובדות.‬
‫רציני אנשים מהצמרת.‬
‫מתכננים...‬
‫אנשים שהיו בעמדות פיקודיות גבוהות‬ ‫עם אחריות.‬
‫המשימה הספציפית שלהם הייתה‬
‫לרצוח בדם קר כל גבר אישה וילד יהודים‬ ‫שיכלו לשים עליהם יד.‬
‫ואני ידעתי שלבחור 22 נאשמים מתוך 3,000‬ ‫היא רק דגימה אומללה,‬
‫מהסיבה המגוחכת שהיו להם רק 22 מושבים‬ ‫בתא הנאשמים.‬
‫רצינו לעשות צדק? כמובן שלא.‬
‫כי אז היינו שופטים שם נאצים עד היום.‬
‫אז אתה מנסה לעשות הצהרת עקרונות.‬
‫העיקרון היה "אל תעשו את זה,‬ ‫זה פשע נגד האנושות תפסיקו עם זה."‬
‫אם אתם מתעקשים לעשות את זה, ננסה לתפוס‬ ‫אתכם אם אתם מנהיגים‬
‫ונכניס אתכם לכלא כדי שלא תעשו את זה שוב,‬ ‫ואחרים יימנעו מלעשות את זה.‬
‫אז כשהשופט מייקל מוסמאנו, פתח את המשפט,‬ ‫הוא אמר:‬
‫אנו מוכנים לשמוע את דברי התביעה.‬
‫ואז התחלתי בכך שאמרתי:‬ ‫"נקמה היא לא מטרתנו..."‬
‫ואין אנו מחפשים רק גמול צודק.‬
‫אנו מבקשים מבית משפט זה‬
‫לאשר בפעולה עונשין בינלאומית‬
‫את זכות האדם לחיות בשלווה וכבוד‬
‫ללא קשר לגזע או אמונה.‬
‫התיק שאנו מציגים‬
‫"הוא תחינת האנושות לחוק."‬
‫כי בעצם, זה מה שניסיתי להשיג.‬
‫- משפטי נירנברג, 1945 -‬
‫נירנברג היה משפט שסימן‬
‫את תחילת החוק הפלילי הבינלאומי כפי שאנו‬ ‫מכירים אותו.‬
‫פושעים נאציים ידועים לשמצה נשפטו בנירנברג,‬
‫כולל הרמן גרינג...‬
‫רודולף הס...‬
‫ורבים אחרים.‬
‫אך המשפטים עצמם לא התקבלו בברכה‬ ‫בקרב הציבור הגרמני.‬
‫הם נתפסו כ"צדק של מנצחים".‬
‫- מחאות בנירנברג -‬
‫לאף אחד לא מתחשק לשבת ולחשוב על פשעיו.‬
‫הם רוצים להתקדם.‬
‫וחלק מזה הוא לגיטימי.‬
‫זו מדינה שנותרה בהריסות.‬
‫זו הופכת להיות שאלה של בנייה מחדש,‬ ‫לבנה אחרי לבנה.‬
‫אז הדבר האחרון שאנשים רוצים לעשות‬ ‫זה לשבת ולדבר על הפשעים והאשמה שלהם,‬
‫ואיך שהם הרסו את אירופה.‬
‫- עשרים ואחד מפקדים נאציים אשמים,‬ ‫אד הרלי -‬
‫בהיכל הצדק בנירנברג,‬
‫המשפט הגדול ביותר בהיסטוריה קרוב‬ ‫לסיומו הגורלי.‬
‫התוצאה הייתה שרוב הנאשמים הורשעו.‬
‫היו מעט זכאים.‬
‫חלק מהנאשמים נידונו למוות והוצא להורג.‬
‫המשטר הגרמני החדש שעוד היה בהתהוות,‬ ‫דחק באינטנסיביות לסיום המשפטים‬
‫ודחק כי האנשים שהורשעו בנירנברג,‬
‫גם אנשים שנידונו למוות בנירנברג, ישוחררו.‬
‫ורובם שוחררו.‬
‫אחרי מלחמת העולם השנייה, המערכת הגרמנית‬ ‫לא נכשלה בתביעת פושעי מלחמה נאציים,‬
‫היא החליטה במכוון לא לתבוע אותם‬
‫כי רבים מהשופטים היו פושעי מלחמה נאציים.‬
‫יש עדויות כי אחוז מאוד גבוה‬ ‫של שופטים גרמנים,‬
‫בעיקר שופטים מערב גרמניים,‬
‫בין השנים 1945 ל-1967,‬
‫היו נאצים.‬
‫אני לא אומר נאצים לשעבר,‬
‫אני אומר נאצים, אנשים המזדהים עם הנאצים.‬
‫משרד המשפטים היה בערך 99 אחוז נאצים לשעבר,‬
‫והם אלה שיוצרים ומגדירים את המערכת‬ ‫המשפטית החדשה.‬
‫הם ישבו במשפט של עצמם.‬
‫וכמובן, התוצאה הייתה איומה, חוסר צדק איום.‬
‫-משפט האיינזצקומנדו באולם, 1958,‬ ‫עשרה נאשמים -‬
‫- גזרי הדין נעו בין שלוש ל-15 שנים -‬
‫- משפט טרבלינקה, 1964, 11 נאשמים -‬
‫ארבעה נידונו למאסר עולם,‬ ‫שלושה שוחררו מוקדם -‬
‫- משפט סוביבור, 1965, 12 נאשמים -‬
‫- שישה זוכו -‬
‫משפטי פרנקפורט אושוויץ, 1965, 22 נאשמים -‬
‫- 16 שוחררו מהכלא תוך חמש שנים -‬
‫- האנס סטארק -‬
‫- החדיר ציקלון בי לתאי הגזים -‬
‫- שוחרר אחרי שלוש שנים בכלא -‬
‫- קלאוס דילבסקי -‬
‫- השתתפות בירי, המתה בגז ועינויים -‬
‫- שוחרר אחרי שלוש שנים בכלא -‬
‫- ויקטור קפסיוס -‬
‫- הואשם בהשמדה בעזרת כימיקלים -‬
‫- שוחרר אחרי שלוש שנים בכלא -‬
‫אז זה רקורד נוראי שבו כמעט אף אחד‬ ‫לא הורשע.‬
‫ושוב, אין רצון פוליטי לכך.‬
‫הרוב הגרמני המוחץ מצא את המשפטים האלו‬ ‫מזככים ומושלמים‬
‫כי הם הראו את הזוועות של מקום כמו אושוויץ.‬
‫הם תפסו כמה גורמים רעים והשאר נראו‬ ‫כאנשים חפים מפשע‬
‫שלו מגיע להם להיענש, כי הם לא ממש מסוכנים‬ ‫מחוץ למסגרת המחנות.‬
‫וזו הסיבה, מבחינתי, שהמשפטים האלה‬ ‫היו כזה אסון.‬
‫בערך לכל מדינה יש חלקים קשים בעבר שלה...‬
‫שהיא נאבקת להתמודד איתם.‬
‫זה נכון לגבי ארה"ב... עדיין.‬
‫הייתי אומר, עם כבוד לעבדות והתוצאות שלה.‬
‫זה בהחלט היה נכון בגרמניה,‬
‫עם כבוד לרצח העם של הנאצים ופשעים‬ ‫נגד האנושות.‬
‫דמיינו לכם אוכלוסייה שאחוז נכבד‬
‫מהאבות, האחים, הבנים...‬
‫לקחו חלק בפשעים האלה.‬
‫ובהמשך, בעשורים הבאים,‬
‫סבים בכל גרמניה עשו את זה.‬
‫זה היה מאוד קשה לציבור הגרמני לקבל‬ ‫את הרעיון של תביעות בקנה מידה רחב.‬
‫ולא נראה לי שהייתה הרבה התלהבות גם‬ ‫מהצד של התובעים.‬
‫הייתי אומרת שב-1945,‬
‫היו בערך 800,000 חברי SS,‬ ‫ועם זה אנחנו מתמודדים.‬
‫הגרמנים, בין השנים 1947 ועד היום,‬
‫חקרו מעל 100 אלף מהאנשים האלה.‬
‫מתוכם, הם העלו 6,200 למשפט.‬
‫מתוכם, מספר ההרשעות ברצח היה 124.‬
‫מאה עשרים וארבעה מאסרי עולם‬ ‫מתוך מעל 6,000 מועמדים לדין.‬
‫עדיין יש לי סיוטים מהתצלום המפורסם‬ ‫של החייל הגרמני‬
‫שיורה באימא והתינוק שלה,‬
‫ומתאר לי שהאיש הזה זכה לחיים מלאים ושלמים‬ ‫ומת כשהנכדים והנינים שלו מקיפים אותו‬
‫וחושבים שהוא אדם נפלא.‬
‫זו המורשת של השואה בגרמניה,‬ ‫לא כמה משפטים על פשעי מלחמה.‬
‫לדעתי מה שקורה עכשיו הוא שהשופטים‬ ‫או התובעים,‬
‫רוצים לתקן את הטעויות שנעשו בעבר,‬
‫כמו בשנות ה-60 וה-70.‬
‫ואני חושבת שפיוס עם העבר יכול‬ ‫להיעשות בדרך שונה.‬
‫קשה לומר איזה תועלת יש בלהעניש מישהו‬ ‫על פשע שביצע לפני 70 שנה.‬
‫השאלה הבאה שלדעתי צריך להעלות‬ ‫בשל התקופה שעברה,‬
‫היא אם תעניש מישהו בגיל 93 על משהו‬ ‫שעשה כשהיה בן 23,‬
‫האם אתה עדיין מאשים את אותו אדם שפשע?‬
‫כל דבר לגביו, מבחינת מה הופך אדם לפושע,‬ ‫השתנה.‬
‫הוא גדל במשפחה שהייתה מאוד לאומנית,‬
‫הוא ספג את האידאולוגיה של הנאצים כבן עשרה,‬ ‫איש צעיר,‬
‫והצטרף ל"צעירי היטלר" ואז התנדב ל-SS.‬
‫אז איכשהו אנחנו מענישים מישהו על מה‬ ‫שאדם אחר, אישיות אחרת,‬
‫מישהו עם מאפיינים שוני, עשה.‬
‫זה בהחלט מעט מדי ומאוחר מדי.‬
‫זה היה צריך להיעשות לפני המון זמן.‬
‫אבל כמה זה מגוחך שהם עושים את זה עכשיו,‬ ‫כשכל האנשים האלה בני 90.‬
‫אחה"צ טובים.‬
‫אני בשנתי ה-98.‬
‫אם אבצע מעשה לא חוקי, אני כנראה אלך לכלא.‬
‫אם אבצע מעשה לא חוקי שעליו לא חל‬ ‫חוק ההתיישנות, כמו בפשעים נגד האנושות,‬
‫אכנס לכלא.‬
‫גיל הוא אינו הגנה,‬
‫והם חייבים לדעת שפושעים יירדפו כמה שצריך‬ ‫כדי להביא אותם לצדק האפשרי‬
‫במסגרת הנסיבות.‬
‫איך זה קרה שהוא בעיירת הולדתו במשך 70 שנה‬
‫ואף אחד לא עשה כלום לגביו.‬
‫כל זה נעשה כי עכשיו זה אפשרי.‬
‫לפני 40 או 50 שנה זה היה רחוק מאוד מאפשרי.‬
‫במשך המון שנים המערכת המשפטית הגרמנית‬
‫השתמשה במסגרת החוקית הלא נכונה‬ ‫כדי לנסות לעכל את פשעי השואה.‬
‫יש להוכיח שהחשוד‬
‫ביצע פשע ספציפי נגד קרבן ספציפי,‬
‫ועשה זאת מתוך שנאה גזעית.‬
‫וכפי שאתה מתאר לך, לא קל להוכיח את זה.‬
‫אם לא תוכל להוכיח שמישהו היה מעורב,‬ ‫בוא נגיד, ברצח פעיל במו ידיו,‬
‫אז פשוט לא תצליח להרשיע,‬
‫שזו אחת הסיבות לכך שהמון שומרים‬ ‫שאולי היינו רוצים שיורשעו‬
‫לא יכולו להיות מורשעים, כי במובן מסוים,‬ ‫הגרמנים כשלו ביצירת חוק מתאים,‬
‫תאוריה מתאימה שתאפשר להרשיע‬ ‫את השומרים האלה.‬
‫זה השתנה באופן די דרמטי עם דמניוק.‬
‫בגלל מקרה דימניוק, לפתע התביעה בגרמניה‬ ‫שינתה את חוקי המשחק.‬
‫ללא תיק דימניוק לא היה תיק גרונינג.‬
‫ג'ן דימניוק, במקור איוון דימניוק,‬ ‫היגר לארה"ב בערך ב-1950,‬
‫בטענה שהוא פליט.‬
‫- תעודת זהות -‬
‫מה שמעניין זה שבבקשת האשרה שלו לארה"ב‬
‫הוא רשם בתור מגוריו מתישהו בין 1930 ל-1943‬
‫"סוביבור, פסיק, פולין"‬
‫סוביבור היא מילה שאמורה לצמרר‬ ‫כל אדם בכוכב הזה.‬
‫- פולין -‬
‫כולם בדרך כלל חושבים שהיו שישה‬ ‫מחנות מוות נאציים, מחנות השמדה.‬
‫הכוונה היא מקומות שנועדו אך ורק‬ ‫כדי לרצוח אנשים,‬
‫ואלו הם מיידנק, סוביבור, כלמנו,‬
‫בלזק, טרבלינקה ואושוויץ-בירקנאו.‬
‫לרוע המזל, האנשים שעברו על בקשות לאשרה‬ ‫לארה"ב ב-1950‬
‫לא שמעו על סוביבור, אז המילה הייתה‬ ‫חסרת משמעות בעיניהם.‬
‫ודימניוק קיבל אשרת השהייה שלו.‬
‫הוא עבד בפורד כמכונאי.‬
‫הוא בנה לעצמו חיים מערב תיכוניים‬ ‫מכובדים לחלוטין עד בערך אמצע שנות השבעים.‬
‫תובעים אמריקאים גילו שהוא שיקר‬ ‫בטפסי ההגירה,‬
‫וזה פתח חקירה שלמעשה הפכה‬
‫לכנראה אחד מהתיקים הפליליים המסובכים‬ ‫וארוכים שנבעו מהשואה.‬
‫כשהאמריקאים התחילו לחקור את דימניוק,‬
‫הם גילו תעודת זהות של דימניוק‬ ‫שניתנה לו מה-SS,‬
‫המראה כי הוא הוצב לעבוד במחנה‬ ‫ההשמדה סוביבור.‬
‫אך שהאמריקאים התחילו לראיין שורדים שונים‬ ‫ממחנות השמדה,‬
‫הם גילו שמספר מהשורדים זיהו את דימניוק,‬ ‫לא כשומר בסוביבור,‬
‫אלא כשומר בטרבלינקה.‬
‫- טרבלינקה -‬
‫ג'ון דימניוק עולה למשפט בירושלים,‬
‫הוא מואשם בכך שהיה שומר במחנה ריכוז נאצי‬ ‫הידוע בכינוי "איוון האיום".‬
‫זה תואר רק בתור "תיק פלילי 373"‬
‫מדינת ישראל נגד איוון דימניוק.‬
‫במשפט פשעי המלחמה הקודם של ישראל הורשע‬ ‫אדולף אייכמן,‬
‫מנהל הפתרון הסופי של גרמניה הנאצית‬
‫- משפט אייכמן -‬
‫עשרים וחמש שנים אחר כך, אדם אחר יוצא מאותו‬ ‫התא בכלא איילון‬
‫כדי לעבור את אותו נסיעה של 80 ק"מ‬ ‫לבית המשפט בירושלים,‬
‫אולי כדי לפגוש באותו גורל, על חבל התלייה.‬
‫שלום לכולם, אני לא איוון האיום.‬
‫ג'ון דימניוק עומד למשפט על חייו.‬
‫מה שלומך היום?‬
‫טוב, תודה!‬
‫שלומי תמיד טוב.‬
‫הם היו דוחפים אותי ישר ובעודי בחיים‬ ‫לבור מלא דם.‬
‫אתה לא היית שם?‬
‫אני הייתי שם, שאלו אותו. שהוא יספר לכם.‬
‫שהוא יספר לכם מה הוא היה עושה לי.‬
‫מר רוזנברג...‬
‫נא לשבת.‬
‫הציבור נדרש להישאר במקום.‬
‫ג'ון דימניוק המשיך לנסות לשכנע את‬ ‫בית המשפט שהוא אינו "איוון האיום",‬
‫קצין ה-SS שעזר להרוג 850 אלף‬ ‫פולנים יהודים.‬
‫אני חף מפשע. חף מפשע.‬
‫אנו דנים אותו על פשעים הנ"ל,‬
‫בעונש המוות כפי שנקבע בסעיף 1 של חוק‬ ‫הנאצים ומשתפי הפעולה שלהם.‬
‫אני לא איוון האיום, אני אדם טוב!‬
‫לאחר שהוא נידון למוות,‬
‫היה שלב ערעור ארוך ומתארך‬
‫שבמקרה התרחש במקביל להתפרקות ברית המועצות.‬
‫מר גורבצ'וב... הפל את החומה הזו.‬
‫וכשברית המועצות הוותיקה התפרקה‬
‫הארכיונים שלה נפתחו.‬
‫הם גילו שלמעשה שבידי הישראלים‬ ‫היה האדם הלא נכון.‬
‫שדימניוק לא היה "איוון האיום" מטרבלינקה.‬
‫למעשה, "איוון האיום" היה אדם אוקראיני‬ ‫שונה לחלוטין בשם איוון מרצ'נקו.‬
‫זה ממש הראה לך את המגבלות של לבסס‬ ‫את המשפטים האלה‬
‫סביב עדויות של ניצולים.‬
‫כי השורדים האלה היו בטוחים שדימניוק‬ ‫היה האדם שייסר אותם, והם טעו.‬
‫אני מתגעגע לאישתי.‬
‫אני מתגעגע למשפחה שלי.‬
‫אני מתגעגע לנכדים שלי.‬
‫אני רוצה ללכת הביתה.‬
‫כתוצאה ממקרה זה של טעות בזיהוי,‬ ‫הוא זוכה.‬
‫אבל הטעות בזיהוי הצביע על כך שהוא לא היה‬ ‫נקי מכל אשמה.‬
‫במדינה שלי, דימניוק עבד על פס ייצור‬ ‫עבור חברת המכוניות "פורד".‬
‫ואני חושד כי אם היית שואל את דימניוק‬ ‫באותו זמן "מה אתה עושה לפרנסתך?"‬
‫הוא היה עונה "אני בונה מכוניות".‬
‫למרות, אני מניח, שהוא עשה פעולה אחת קטנה,‬ ‫חיזק בורג או משהו,‬
‫הוא מעולם לא בנה מכונית שלמה בעצמו.‬
‫אבל זה מה שעשה למחייתו. הם בנו מכוניות.‬
‫במקומות כמו אושוויץ, סוביבור...‬
‫מה שאנשי ה-SS עשו שם למחייתם‬
‫היה להרוג בני אדם חפים מפשע.‬
‫לא התרחש שם שום דבר אחר.‬
‫היום בית המשפט הפדרלי בקליבלנד‬
‫שלל לג'ון דימניוק את אזרחותו האמריקאית,‬
‫מאחר וגילינו כי שירת את הנאצים‬ ‫בזמן מלחמת העולם השנייה.‬
‫בתור שומר חמוש במחנה ההשמדה סוביבור.‬
‫מאמצינו הגיעו בהשראת אומץ לב השורדים,‬
‫שבכך שסיפרו לנו את חוויותיהם המבעיתות‬ ‫מלפני יותר מחצי מאה,‬
‫היו מוכנים לפתוח פצעים נפשיים שכמובן מעולם‬ ‫לא החלימו במלואם.‬
‫מה שמעט מאוד אנשים יודעים זה‬
‫זה שאחרי עשר שנות דיונים‬ ‫נגד דימניוק בארה"ב,‬
‫כשגרמנו לבית המשפט לשלול את אזרחותו‬ ‫ופקדנו שיגורש,‬
‫ניגשנו לממשלת גרמניה וביקשנו שיקבלו אותו.‬
‫וגרמניה סירבה...‬
‫כמו שגרמניה ומדינות אחרות באירופה‬ ‫עשו באופן שיגרתי עם התיקים שלנו.‬
‫מתסכל בצורה אדירה.‬
‫ואז פגשתי את תומס וולטר וקירסטן גוטזה,‬
‫ועשינו סיעור מוחין על כך שאולי יש דרך‬ ‫להעמיד את דימניוק לדין בגרמניה.‬
‫זה היה חשוב מאוד, החיבור למשרד החקירות‬ ‫המיוחדות של ארה"ב ‬
‫עם אלי רוזנבאום בוושינגטון.‬
‫- וושינגטון הבירה -‬
‫הוא תמיד אמר לי שהוא לא מבין למה‬ ‫אנו בגרמניה‬
‫לא מעמידים לדין את השומרים האלה‬
‫המשגיחים שאף אחד לא יברח ממקום ההרג.‬
‫המחנות האלו התקיימו כדי לבצע פשעים‬ ‫נגד האנושות. פשעי רדיפה.‬
‫נתתי לו את הדוגמה.‬
‫אמרתי לו: "תומס, תראה,‬
‫"אנחנו יושבים כאן במשרד שלי.‬
‫"אם היית מחליט לרדוף אחרי במשרד שלי‬ ‫עם סכין, כדי להרוג אותי,‬
‫"והיה לך משתף פעולה מחוץ למשרד‬ ‫שמחזיק את הדלת כך שלא אוכל להימלט,‬
‫"בנסיבות אלה, אתה והשותף שלך‬ ‫תימצאו אשמים במדינה שלי‬
‫"ברצח מדרגה ראשונה."‬
‫ואמרתי "ואני לא מאמין שהחוק שונה בגרמניה."‬
‫למחנות האלה לא הייתה סיבה אחרת‬ ‫חוץ מלהרוג אנשים.‬
‫אין שום ספק‬
‫לכך שהאדם הזה אחראי ושותף לתהליך הרצח.‬
‫השומרים במחנות השמדה כמו אושוויץ-בירקנאו,‬ ‫סוביבור, הם ידעו מה קורה שם,‬
‫והם וידאו שהקרבנות לא יברחו.‬
‫בסופו של דבר, תומס וקריסטן עשו את‬ ‫המחקר המשפטי‬
‫ואימתו כי יש תיק משפטי והביאו‬ ‫את תיק דימניוק.‬
‫- ה-14 באפריל, 2009, סרט ביתי של דימניוק -‬
‫היום זה יום מאוד נהדר לצדק.‬
‫העובדה שהאדם הזה, שהיה שותף פעיל‬ ‫ברצח המוני של 29 אלף יהודים‬
‫במחנה ההשמדה סוביבור‬
‫סוף סוף יעמוד למשפט על פשעים אלה,‬ ‫חשובה במיוחד.‬
‫אנחנו מרוצים במיוחד וחושבים שהרשויות‬ ‫האמריקאיות והגרמניות‬
‫ראויות לכמות גדולה של הערכה‬ ‫על התמדתן במקרה הזה.‬
‫- משרד המשפטים של ארה"ב, סרטון מעקב -‬
‫- שבוע קודם -‬
‫מטרה, אני בצד הלא נכון של הרכב.‬
‫הוא הולך.‬ ‫-כן.‬
‫זה נראה די תמים. קשיש הולך ומדבר.‬
‫אך האיש הזה הוא ג'ון דימניוק,‬
‫שומר מחנה ההשמדה הנאצי, לכאורה,‬
‫הטוען שהוא חולה ושברירי מכדי שיגורש‬ ‫לאירופה על מנת להישפט.‬
‫תובעים פדרליים שלחו את הסרטונים האלה‬ ‫לבית המשפט לערעורים של ארה"ב.‬
‫הוא צולמו מספר ימים לפני שנעצר.‬
‫- 9 במאי, מינכן, גרמניה -‬
‫אחד הברים שדימניוק ניסה לעשות במינכן‬ ‫הוא לנסות בעצם ליצור רושם‬
‫של חסר יכולת.‬
‫הוא עשה זאת באמצעות הופעה‬ ‫תיאטרלית ודי דרמטית‬
‫בה ניסה לשכנע את כולם שהוא על ערש דווי.‬
‫ראשית כל, הבעיה היא שדימניוק עצמו עשה‬ ‫הצגה מצוינת היום.‬
‫והוא יעשה את כל מה שהוא יכול‬
‫כדי לנסות ליצור רושם שהוא פשוט‬ ‫אינו מסוגל להישפט.‬
‫אם ראית את הצילומים ממשפט דימניוק,‬ ‫הוא נראה כמו זומבי גמור.‬
‫כאילו אין לו מושג מה קורה.‬
‫ומה שהרוב לא יודעים,‬
‫הוא שברגע שהדיונים בבית המשפט נגמרו‬ ‫בכל יום,‬
‫הוא היה קם ומסתובב, מתהלך, מתבדח עם אנשים.‬
‫זו הייתה תחבולה נפוצה בתיקים של נאצים,‬
‫במשך עשורים, לטעון לחוסר כשירות רפואית‬ ‫או חוסר כשירות נפשית ‬
‫כדי להמשיך את המשפט.‬
‫- רודולף הס, סגן הפירר של אדולף היטלר -‬
‫בתי משפט אחדים האמינו לתחבולות האלה,‬ ‫אחרים לא.‬
‫- מחלת השכחה שלי זויפה, מודה הס -‬
‫אבל זה תעלול מאוד נפוץ.‬
‫אני תמיד אומר שאם היו מעניקים אוסקר על‬ ‫המשחק בטוב ביותר על ידי פושע מלחמה נאצי,‬
‫דימניוק היה זוכה בו ב-2010.‬
‫כיום אנו יודעים שלמעשה הוא היה די בריא‬ ‫באותה תקופה והוא שרד בהצלחה את המשפט שלו.‬
‫בפסק דין שלקח עשורים להגיע אליו,‬
‫בית משפט גרמני מצא את גון דימניוק בן ה-91‬
‫אשם בסיוע לרצח של מעל ל-28 אלף יהודים‬ ‫בפולין תחת הכיבוש הגרמני.‬
‫ג'ון דימניוק הוא רק שעיר לעזאזל‬ ‫עבור הגרמנים.‬
‫הוא צריך לשלם על כל הטעויות שהם עשו בעבר‬ ‫וזה לא צדק.‬
‫מה שהיה מאוד חשוב לגבי המשפט בגרמניה‬
‫היה שצורה מסוימת הוא היה ההפך הגמור‬ ‫של המשפט של איוון האיום.‬
‫משפט איוון האיום היה ממוקד‬ ‫בפתולוגיות הספציפיות‬
‫של שומר אכזרי במיוחד.‬
‫המשפט במינכן היה למעשה המשפט הראשון‬ ‫שבא ואמר:‬
‫"לא ממש אכפת לנו אם אתה אכזרי או לא.‬
‫"הגדרת התפקיד שלך הייתה בעצם לסייע‬ ‫לפעולת השמדה,‬
‫"ולכן נרשיע אותך בבית המשפט."‬
‫אתה שותף לרצח, כי לפי ההגדרה זו הייתה‬ ‫הגדרת התפקיד שלך.‬
‫שנה לאחר מכן, דימניוק נפטר בגרמניה‬
‫בעוד התיק שלנו היה בערעור.‬
‫אך תקדים של הסכמת בית המשפט על כך שאדם‬ ‫ששירת כשומר במחנה השמדה‬
‫חולק במעורבות ברציחות שהתבצעו שם,‬ ‫נתן השראה, נגיד, לתובעים גרמנים‬
‫להעמיד לדין שומרים אחרים.‬
‫תובעים בגרמניה פותחים מחדש מאות חקירות‬ ‫על נאצים לשעבר.‬
‫אז למה לקח כל כך הרבה זמן להעמיד‬ ‫את האנשים האלה לדין?‬
‫זו הייחודיות והחשיבות של הרשעת דימניוק.‬
‫בעצם, מה שבית המשפט במינכן אמר במאי זה‬
‫שאם שירת כשומר SS חמוש במחנה להשמדה בלבד‬
‫אתה אוטומטית אשם בסיוע לרצח.‬
‫זה נתן לתביעה הגרמנית הזדמנות שנייה.‬
‫עכשיו השאלה הייתה כמה מהאנשים האלה‬ ‫עדיין חיים?‬
‫- לודוויגסברג, גרמניה -‬
‫- המשרד המרכזי לחקירת פשעים‬ ‫נציונל-סוציאליסטים -‬
‫אחרי פסק דין דימניוק המשרד המרכזי כאן‬
‫התחיל לבדוק שוב את כל ששת מחנות ההשמדה.‬
‫- ינס רומל, מנהל -‬
‫הרכבנו את כל חלקי הפאזל האלה כדי‬ ‫לקבל תמונה ברורה‬
‫לגבי מי היה מעורב בפשע.‬
‫הנה זה, כאן.‬
‫גרמניה מפצה על זה עם מה שיש לה.‬
‫יש מעט מאוד פושעים נאצים כיום.‬
‫רובם מתים.‬
‫ורוב השורדים מתים.‬
‫זה לא שלממשלת גרמנייה יש מבחר מגוון מאוד‬ ‫של שחקנים לרדוף אחריהם.‬
‫קיבלתי קצה חוט מסיימון ויזנטל‬ ‫בשנות ה-80 המוקדמות.‬
‫מר ויזטל אמר לי שיש נאצי‬
‫בשם הראלדס פנטוליוס, שחי בקנדה אבל‬ ‫מקום הימצאו אינו ידוע.‬
‫ופנטוליוס השתתף בטבח‬
‫של יותר מ-5,000 יהודים וצוענים‬
‫בכפר בלטביה.‬
‫לא היה קשה למצוא אותו.‬
‫- טורונטו, קנדה -‬
‫מצאתי אותו...‬
‫מגנן בווילודייל,‬
‫שבאופן אירוני, חיים שם המון יהודים.‬
‫אך ממש לפני שהרשויות הספיקו לפעול‬
‫ולפני שהמאמר שלי יצא וחשף אותו,‬ ‫פנטוליוס מת.‬
‫ישנה בהלה אמיתית למצוא אנשים, כל אדם.‬
‫אבל כמו שתוכל לתאר לעצמך, כולם ממש זקנים.‬
‫- שומר נאצי, אושוויץ, ברגן בלזן,‬ ‫היכה אסירים למוות -‬
‫יש מעטים מאוד מהם הכשירים לעמוד לדין.‬
‫אז יש תחושה שעכשיו,‬
‫לפני שיהיה מאוחר מדי, יש לעשות‬ ‫ככל שביכולתנו‬
‫כדי להעמיד כל אחד מהנאצים למשפט.‬
‫- נאצים לשעבר, תחת חקירה -‬
‫בעוד הרשימה הארוכה של אנשים שהם האמינו‬ ‫כי הם פושעי מלחמה נאצים מתקצרת,‬
‫רואה חשבון מאושוויץ בלט.‬
‫הוא נכנס לאור הזרקורים בגלל ריאיון‬ ‫שנתן לבי.בי.סי,‬
‫בוא הודה בפתיחות ותיאר בפירוט‬
‫את הפשעים שהתרחשו אושוויץ.‬
‫- גרונינג, אוסקר, לא ברור, שומר מחנה -‬
‫אתה היית חלק ממפעל ההרג הגדול בהיסטוריה.‬
‫עבדת שם.‬
‫תרמת באופן אישי לרצח של בערך‬ ‫מיליון בני אדם.‬
‫אתה לא חושב שאתה צריך לעמוד למשפט?‬
‫לא, אני לא חושב כך.‬
‫אוסקר גרונינג,‬ ‫חבר לשעבר בגדוד SS, אושוויץ -‬
‫אתה רומז בשאלתך שרק להיות חלק מקבוצת אנשים‬ ‫גדולה‬
‫שחיו בבסיס בו הרס היהודים התרחש‬
‫זה מספיק כדי להיות פושע.‬
‫הוא היה שותף לעבירה.‬
‫הוא ידע מה הוא עושה.‬
‫אבל מה שהוא לא ידע,‬
‫הוא שהראיון עם הבי.בי.סי בסופו של דבר‬ ‫יניע את החקירה.‬
‫כי באותו זמן, לפני דימניוק, שומרים‬ ‫לא נתפסו כמשתפי פעולה.‬
‫ובמשך עשורים הוא חי בשלווה בעיירה קטנה‬ ‫מחוץ ללונברג.‬
‫היה להם את גרונינג, הם יצאו לתפוס אותו.‬
‫לא.‬
‫קרלוטה מכינה לי ארוחת צהריים.‬
‫אז ניתן לה להכין אותה כשהיא תהיה מוכנה‬ ‫להגיש אותה.‬
‫אוקיי.‬
‫היי, בנג'.‬ ‫-את רוצה לאכול?‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי, בנג'י.‬
‫ישנם הרבה משפטים שנערכים כעט, שהם מדהימים.‬
‫אנשים זקנים שהצליחו להתחמק מהצדק‬ ‫במשך שנים רבות...‬
‫זה לא משנה הרבה...‬
‫אם הם יבלו קצת זמן בכלא או לא.‬
‫מבחינת העיקרון, זה עושה הבדל.‬
‫הם צריכים לדעת שהם לא יתחמקו מזה,‬
‫שנרדוף אותם איפה שלא יהיו וכמה שיידרש‬ ‫וננסה לגרום להם להסביר את מעשיהם.‬
‫אם אתה יודע שהוא היה שומר במחנה‬ ‫שהרג את אביך, אימך, סבא שלך‬
‫אתה לא תתחשב בקרבנות יותר מאשר בפושע?‬
‫הטיעון שלנו לגבי התיק היה שמה שמר גרונינג‬ ‫עשה באושוויץ‬
‫למעשה לא היה סוג של תמיכה ברצח האנשים‬
‫שהועברו לאושוויץ באותה תקופה.‬
‫כמובן שהוא תמך במערכת אך לא בהרג עצמו.‬
‫אנשי SS רבים כאן בגרמניה,‬
‫במשפטים קודמים הם לרוב אומרים:‬ ‫"אני לא הרגתי אותם, הם נרצחו בידי מכונה."‬
‫מעמדו ככפוף למערכת היה די ברור.‬
‫הוא לא היה קצין בדרג גבוה.‬ ‫הוא לא היה בעמדה של לתת פקודות.‬
‫זו השאלה: "מי אחראי?"‬
‫גרונינג היה בורג במערכת,‬
‫אך הגלגלים לא יכלו להסתובב בלי הבורג הזה.‬
‫רצח בודד אינו נדרש.‬
‫אין שום ראייה לכך שהיטלר‬
‫הרג אף אחד באופן אישי באושוויץ,‬ ‫או כל יהודי.‬
‫כל מי שהיה מודע למתרחש באושוויץ,‬ ‫הוא אשם מבחינה מוסרית וחוקית.‬
‫השף פחות מהאדם ששפך את הגז לתאים.‬
‫רואה החשבון פחות מהשומר,‬
‫אבל הוא עשה בחירות לאורך הדרך,‬ ‫והוא אחראי לבחירות שלו.‬
‫גרונינג לא היה רואה חשבון פשוט,‬ ‫הוא ידוע בתור "רואה החשבון של אושוויץ".‬
‫ו"רואה החשבון של אושוויץ" יוצר לדעתי‬ ‫תמונה מטעה.‬
‫זה רומז שהוא יכל להיות סגור באיזה צריף‬ ‫וחישב מספרים.‬
‫הוא הגיע לאושוויץ ספציפית כרואה חשבון.‬
‫אבל זה דרש הרבה יותר מראיית חשבון.‬
‫הוא היה צריך גם לדאוג למערכת.‬
‫והיו רואים אותו על המשטח.‬
‫זה המשטח שדי נמצא בדמיון הקולקטיבי‬ ‫או הפופולרי מסרטים כמו "רשימת שינדלר".‬
‫זה הרגע בו ה-SS ממיינים אנשים, ואומרים‬ ‫שהאנשים האלה יושמדו מיד.‬
‫והקבוצה הקטנה בעצם נכנסת לאוכלוסיית הכלא‬ ‫של המחנה.‬
‫אם מסתכלים על משהו כמון אושוויץ,‬ ‫למה לא הועמדו יותר שומרים לדין?‬
‫אושוויץ היה מחנה משולב.‬
‫הוא היה בחלקו מחנה עבודה לעבדים‬
‫ובחלקו מחנה השמדה.‬
‫אם השומרים האלה היו מעורבים רק בפן‬ ‫של עבודת הפרך,‬
‫הם לא בהכרח היו יודעים שהם למעשה‬ ‫מעורבים בהרג‬
‫ואם לא ידעת שהם מעורבים בהרג,‬
‫לא יכולת להעמיד אותם לדין על דבר‬ ‫תחת החוק הגרמני.‬
‫במקרה של גרונינג,‬
‫אנו יודעים שגרונינג היה באושוויץ המון זמן.‬
‫הוא היה שם שנתיים.‬
‫אך אם תבדוק את כתב האישום,‬
‫כתב האישום מתמקד רק בתקופה‬ ‫בת שלושה חודשים.‬
‫במהלך שלושת החודשים האלה, זה הזמן‬ ‫בו הרכבות הגיע‬
‫עם מאות אלפי יהודים מהונגריה.‬
‫במקרה זה,‬
‫"הפעולה ההונגרית" היא הפשע.‬
‫מה-16 במאי עד ה-11 ליולי,‬
‫נרצחו 300 אלף יהודים.‬
‫אם נוכל להוכיח שגרונינג בילה‬
‫יום אחד במהלך הזמן הזה על המשטח,‬
‫אז הוא אשם בכל הפשע.‬
‫העדים הגיעו ביום מסוים בשעה מסוימת‬ ‫במהלך "הפעולה ההונגרית" הזו.‬
‫מה שחשוב הוא שבעדים ידברו על מה שקרה‬ ‫למשפחותיהם,‬
‫שידברו על העצבות שלהם, שידברו על האובדן.‬
‫מחר, ביל, אתה חייב להעיד.‬
‫דבר לאט אבל בשטף.‬
‫ואל תחשוב על פניהם של השופטים.‬
‫זה דבר מיוחד.‬
‫מבחינתי, זה דבר חשוב ורגשי מאוד.‬
‫מחלקת המשפטים הפלילית עשתה המון טעיות,‬
‫טעויות כבדות מאוד.‬
‫ואני מזמין את המערכת המשפטית הגרמנית לחזור‬ ‫בדרך טובה יותר.‬
‫הגיע זמננו להעיד במשפט.‬
‫נישתי אל מול השופט, תומס וולטר ישב לידי.‬
‫ואז השופט ביקש ממני לתאר מה קרה‬ ‫כשהגעתי לאושוויץ-בירקנאו.‬
‫הרכבת עצרה.‬
‫אחרי זמן מה, לפתע הדלתות נפתחו.‬
‫כולם החוצה! צאו מהקרון!‬
‫השאירו שם את החבילות שלכם.‬ ‫תקבלו אותן אחר כך.‬
‫זה היה חלל מלא באנשים שמתרוצצים,‬
‫חלקם בפיג'מות מפוספסות והרבה חיילים‬ ‫עם רובים.‬
‫כלבים על רצועות, מותחים את הרצועות‬ ‫ונובחים עלינו.‬
‫האנשים יוצאים בהמוניהם מהקרונות,‬ ‫אלפי אנשים, תינוקות בוכים,‬
‫אימהות מחזיקות אותם...‬
‫הם התחילו לצרוח, "גברים ובנים לטור אחד.‬ ‫חמש בשורה, מהר."‬
‫החזקתי בידו של אביא ועמדתי שם.‬
‫אימי ואחותי, הדודות שלי, סבתא שלי,‬ ‫היו בטור השני עם הנשים.‬
‫הן צרחו וצעקו.‬
‫האנשים היו כל כך...‬
‫בטראומה, כל כך מפוחדים.‬
‫אז נאצי אחד צועק "תאומות, תאומות".‬
‫אימי המסכנה היססה ואמרה: "זה טוב?"‬
‫והנאצי הנהן בראשו, "כן".‬
‫אז אימי אמרה: "כן".‬
‫באותו רגע עוד נאצי הגיע‬
‫משך את אימי ימינה,‬
‫אותנו משכו שמאלה...‬
‫אנחנו בכינו, היא בכתה.‬
‫לא ממש הבנתי...‬
‫שזו תהיה הפעם האחרונה שנראה אותה.‬
‫אימי עם אחיי, סבי וסבתי ודודתי.‬
‫אמרו להם ללכת לצד שמאל.‬
‫אני יודע שהם נלקחו לתא הגזים‬ ‫של קרמטוריה שתיים.‬
‫אבי דודי ואני נבחרנו לעבודות פרך.‬
‫עובדנו, בגדינו נלקחו, שערנו גולח‬
‫ובבוקר למחרת קועקע עלינו מספר‬ ‫וקיבלנו תלבושת פסים.‬
‫והפכתי להיות עבד העובד עבור הרייך הגרמני.‬
‫מנגלה השתמש ב-1,500 זוגות תאומים‬
‫בניסויים השונים שלו.‬
‫קח זוג תאומים, הזרק לאחד מהם מחלה‬
‫כשהוא מת, תהרוג את השני‬
‫אז תקבל תוצאות לגבי איך שהמחלה עובדת.‬
‫אחרי אחת מהזריקות האלה, חליתי מאוד‬ ‫עם חום גבוה מאוד.‬
‫למחרת בבוקר,‬
‫מנגלה נכנס עם עוד ארבעה רופאים.‬
‫הוא הביט בטבלת החום שלי,‬
‫ואז הוא הכריז כשהוא צוחק בסרקסטיות,‬
‫הוא אמר: "חבל, היא כה צעירה. יש לה‬ ‫רק שבועיים לחיות."‬
‫אבל אחרי שבועיים החום שלי ירד. שרדתי.‬
‫ושוחררתי ואוחדתי עם אחותי התאומה‬ ‫ושאר התאומים.‬
‫- אווה ומרים, 1945 -‬
‫בזמן שהבטתי סביב וניסיתי להבין‬ ‫על מה אני מסתכלת,‬
‫הבנתי לפתע, שאני לבד ואימי נמצאת‬ ‫כמה שורות מלפני.‬
‫והתחלתי לרוץ דרך הקהל כדי להגיע אליה.‬
‫ופתאום, עצרו אותי.‬
‫רובה ממש מולי...‬
‫וחייל גרמני צעיר אומר לי: "לא".‬
‫שם, לימין.‬
‫אמרתי: "לא, אימא שלי שם,‬ ‫אני רוצה ללכת איתה."‬
‫והוא השאיר את הרובה שם ואמר "לא, לכי לשם".‬
‫ואז צעקתי לאימי והיא הסתובבה...‬
‫ואני לא יודעת למה ציפיתי,‬
‫אבל היא פשוט הסתכלה עליי ולא אמרה מילה.‬
‫ואז הסתובבה והמשיכה ללכת.‬
‫ולא ראיתי אותה שוב.‬
‫זה היה, אני חושבת, הדבר הכי קשה...‬
‫שקרה לי אי פעם.‬
‫אפילו עכשיו, קשה לי לדבר על זה,‬
‫ובמשך יותר מחצי מאה, לא יכולתי.‬
‫מה קרה לאימי ואחותי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל מעולם לא ראיתי אותן שוב,‬ ‫מעולם לא נפרדתי מהן.‬
‫הן פשוט נעלמו מחיי ברגע ההוא.‬
‫- מוזיאון לזיכרון קרבנות השואה,‬ ‫אושוויץ, פולין -‬
‫כאן למעלה.‬
‫הנה אבא שלי.‬
‫גלייד, אלכסנדר, 1899.‬ ‫פטרובאץ', יגוסלביה.‬
‫נרצח בקאופרינג, גרמניה.‬
‫הנה אחותי, גלייד, אניקו, 1936.‬ ‫סובוטיצה, יגוסלביה.‬
‫נרצחה באושוויץ, פולין.‬
‫הנה אימא שלי.‬
‫גלייד, מרים, 1907. יזקרינו, הונגריה.‬
‫נרצחה באושוויץ, פולין.‬
‫אלוהים.‬
‫כל אלה הם ממשפחת גלייד הם...‬
‫קרובי משפחה... דודים ודודות שלי.‬
‫- אמרו לי שנפטרים מכל האנשים‬ ‫שלא יכולים לעבוד -‬
‫- מה חשבת על האנשים ש"נפטרו" מהם? -‬
‫- טוב, יהודים נחשבו לאויביי גרמניה -‬
‫- היה צריך להשמיד אותם,‬ ‫זה היה חלק מהמלחמה -‬
‫הוא דיבר על כל המצב הזה‬
‫כאילו יש חרק על הרצפה, והוא פשוט דרך עליו.‬
‫לראות את פניהם של השורדים‬ ‫אחרי שגרונינג דיבר...‬
‫זה היה מצב נוראי.‬
‫כשהוא סיפר והסביר על כמה סיפורים‬ ‫מהעבודה שלו,‬
‫כמו המזוודה הבוכה.‬
‫- בנובמבר 1942, במהלך הפעם הראשונה‬ ‫שלי במשטח, התרחש מקרה מזעזע -‬
‫- אימא יהודיה הגיעה והחביאה‬ ‫את התינוק שלה במזוודה. -‬
‫- התינוק התחיל לבכות. -‬
‫- רב"ט SS פתח את המזוודה, תפס את התינוק‬ ‫מרגליו וחבט איתו בדלת הברזל של המשאית -‬
‫- והבכי נפסק. -‬
‫והוא אמר: "הבכי נפסק."‬
‫זה היה...‬
‫אני חושב שזה כמעט הרג אותי.‬
‫פשוט לא יכולתי להאמין.‬
‫הוא אמר "זה לא היה יפה."‬
‫ובהמשך הם שאלו אותו, "מה אתה היית עושה?"‬
‫"אולי הייתי יורה בו."‬
‫זה היה הדבר הנחמד לעשות, מבחינתו.‬
‫אני מקבל את העובדה שהם עברו שטיפת מוח,‬ ‫אבל מגיע שלב שבו לא משנה כמו אתה שטוף מוח‬
‫כשאתה רואה תינוק מורם ונחבט בדלת...‬
‫ואתה אומר שזה בסדר? זה מתקבל על הדעת?‬
‫אי אפשר לקבל את זה.‬
‫הוא נתן את המידע הזה,‬
‫מרצון, הוא...‬
‫שאלו אותו, "היה ליהודי סיכוי‬ ‫לצאת מהמקום הזה חי?"‬
‫הוא ענה: "בשום פנים ואופן לא."‬
‫וזה השפיע עליי מאוד.‬
‫אז...‬
‫הוא היה אדם בוגר.‬
‫הוא היה אחרי למעשיו.‬
‫לא כל מי שמצטרף לתנועת הנוער של היטלר‬ ‫הצטרף בסוף ל-SS.‬
‫לא כל מי שהצטרף ל-SS הפך להיות‬ ‫שומר באושוויץ, שמוביל אנשים למותם.‬
‫מבחינת מילוי אחר פקודות,‬
‫מה ששומעים הרבה זה, "הייתי חייב להשתתף‬ ‫בפשעים האלה, כי אם לא הייתי משתתף‬
‫""הגרמנים היו מוציאים אותי להורג‬ ‫או שולחים אותי למחנה השמדה."‬
‫אחד הנתונים הכי מדהימים שנבעו מהשואה‬
‫הוא מספר קציני ה-SS, או אפילו קצינים‬ ‫גרמנים בכירים,‬
‫שסבלו מהשלכות רציניות ומסכנות חיים‬ ‫כתוצאה מכך שבחרו לא להשתתף.‬
‫המספר הזה הוא אפס בדיוק.‬
‫שום מקרה אחד נמצא‬
‫שבו אומת שמישהו שסירב פקודה פלילית‬ ‫סבל מעונש חמור,‬
‫שלא לדבר על השמדה.‬
‫הוא מילא אחר פקודות.‬
‫אבל הוא היה מוכרח לדעת ברמת מודעות מסוימת‬ ‫שזה לא יכול להיות חוקי לרצוח‬
‫ילדים, תינוקות, קשישים...‬
‫לרצוח אנשים שעכשיו בגילו.‬
‫הוא היה חייב לדעת שזה לא רק שגוי,‬ ‫אלא במובן כלשהו, בלתי חוקי.‬
‫אתה יודע, כשהקשבתי לגרונינג, כעסתי מאוד,‬
‫כי הדברים שהוא העלה... מרצון.‬
‫אני מתכוון, הוא דברן גדול.‬
‫כל מה שרציתי שיגיד זה "אני מצטער".‬
‫רק זה, לדעתי, היה יכול להיות...‬
‫בגיל 94, זה היה אומר הכול מבחינתי.‬
‫פשוט שתי המילים האלה.‬
‫מישהו יצטרך לתת פסק דין‬
‫ואני חושב שהם יתחשבו בעדויות שלנו.‬
‫נראה מה יהיה.‬
‫לא ידעתי איך תהיה האינטראקציה איתו.‬
‫לא ידעתי‬
‫איך הוא יוכל לענות על השאלות שלי,‬
‫אך עם זאת...‬
‫העדתי ואמרתי שם בבית המשפט הגרמני‬ ‫בבירור ובקול רם, שאני סולחת לו.‬
‫כי סלחתי לכל הנאצים,‬ ‫וסלחתי לכל מי שפגע בי.‬
‫- אני סולחת לך, כפי שסלחתי לכל הנאצים -‬
‫- השלטון הנאצי לא עבד -‬
‫- חלוק את זה עם הצעירים, מר גרונינג -‬
‫זה שערורייתי מה שהיא עשתה, פשוט שערורייה.‬
‫הרגשתי כאילו הרצפה נפתחה ונפלתי ישר למרתף.‬
‫היא המשיכה לחזור על העובדה שהאנשים האלה‬ ‫חברים שלה.‬
‫ואמרתי, "אלוהים, האישה הזו משוגעת או מה?"‬
‫לסלוח לאלה שעינו אותה...‬
‫והרגו כה רבים בצורה כה אכזרית.‬
‫היא מסוגלת לסלוח.‬
‫אולי היא צריכה את המחילה הזו כדי להמשיך,‬ ‫כדי להישאר נורמלית מבחינה נפשית.‬
‫ומה שהיה אפילו יותר מזעזע, האנשים בקהל,‬
‫מי שלא היו, מחאו כפיים לעניין...‬
‫המחילה הזו.‬
‫והשופט אמר: "לא בבית המשפט שלי."‬
‫אווה מוזס, אתה מכיר את הסיפור שלה.‬ ‫אתה יודע שהיא הייתה תאומה.‬
‫היא...‬
‫במלוא מובן המילה, היא קרבן כמו כל‬ ‫שאר הקרבנות,‬
‫ויש להתייחס אליה כך.‬
‫בשבת חזרתי לארה"ב.‬
‫הדיון בבית המשפט נגמר,‬
‫והוא עדיין ישב בשולחן שלו.‬
‫אז, ניגשתי לאוסקר גרונינג.‬
‫התחנן לחברייך הנאצים לתת את הצהרותיהם,‬
‫כי, תבין, אנו השורדים, הם לא מאמינים לנו.‬
‫הם אומרים, "אנחנו יהודים, אנחנו מנסים‬ ‫להשיג משהו."‬
‫אבל אתה... זו העבודה הטובה שלך שתפצה‬ ‫על העבודה הרעה.‬
‫אתה מרגיש טוב?‬
‫חיבוק בין שני אנשים נוגע בלבם של אנשים‬ ‫מסביב לעולם.‬
‫אנו מתחילים הערב עם סיפור מדהים.‬
‫אישה מטרה הוטה נמצאת במרכז‬ ‫תשומת הלב העולמית.‬
‫זאת אחרי מעשה אדיבות אמיץ שסחף‬ ‫את המדיה החברתית בסערה.‬
‫היא הייתה האדם הכי מפורסם בלינבורג‬
‫כי העיתונות העולמית הקיפה אותה.‬
‫כולם נסחפו על עניין המחילה הזו, מבין?‬
‫המחווה הכי גדולה שיכולת לתאר לעצמך.‬
‫את מחבקת את המפלצת,‬
‫את מחבקת חלק מהמכונה שרצחה את משפחתך,‬ ‫שכמעט רצחה אותך?‬
‫אז זו הייתה מחווה של מחילה,‬
‫אבל היו כותרות גדולות בתקשורת, וזעקה גדולה‬ ‫לגבי אם היא אמורה לעשות את זה,‬
‫אם זה יותר מדי, אם מישהו יכול לסלוח‬
‫לחלק מהמכונה הנאצית?‬ ‫או שפשוט אסור לסלוח.‬
‫היא הצליחה להרתיח למעשה כל שורד בסביבה.‬
‫ומסיבה טובה.‬
‫בכך שסלחתי...‬
‫אני הסרתי את מה שקרה לי.‬
‫הביא אמרה לי מספר פעמים בעבר:‬ ‫"אתה מוכרח לסלוח לסבך."‬
‫עניתי: "לא, אני לא יכול לסלוח לו,‬
‫"לא עם כל מה ששם על הכתפיים שלנו".‬
‫אבל היא צריכה להתמודד עם זה.‬
‫היא צריכה לעמוד בזה...‬
‫אז זה תלוי בהץ‬
‫אם זו הדרך...‬
‫של אווה לחיות עם זה, אני מקבל את זה.‬
‫הדרך הכי טובה להביס אויב,‬ ‫היא להפוך אותו לחבר.‬
‫אני מאמינה...‬
‫שהבסתי את אוסקר גרונינ בכך‬ ‫שהפכתי אותו לחבר.‬
‫גרונינג, אחרי המלחמה, מחליט להתחתן‬ ‫עם אלמנתו של אחיו.‬
‫נולדו לו שני ילדים וכמובן, הוא חי חיים‬ ‫שלווים והוא נהנה מהחיים.‬
‫דבר חשוב מאוד ממר גרונינג‬
‫היה באמצע שנות השמונים.‬
‫הוא פגש מישהו שאסף בולים כמוהו.‬
‫הם דיברו על פשעי הנאצים, והאדם השני‬ ‫התכחש לשואה.‬
‫הוא מצא את זה בלתי נסבל‬
‫שהבחור הזה מסתובב ואומר שהשואה לא התרחשה.‬
‫הוא היה באושוויץ, הוא ראה שזה קרה.‬
‫הוא רצה למעשה לבוא ולהגיד לאנשים, "תראו,‬ ‫הייתי שם. אני יודע שהפשעים האלה התרחשו."‬
‫הוא התראיין כמה פעמים למגזין‬ ‫החדשות הגרמני "שפיגל" ולבי.בי.סי.‬
‫לפני הראיונות האלה, אף אחד לא הכיר‬ ‫את מר גרונינג.‬
‫- ראיון אצל הבי.בי.סי, 2005 -‬
‫- אני רואה זאת כחובתי עכשיו, בגילי,‬ ‫להתמודד עם הזוועות שראיתי -‬
‫-ולהתנגד למכחישי השואה שטוענים שאושוויץ‬ ‫מעולם לא קרה -‬
‫- אני רוצה לומר למכחישים האלה,‬ ‫"אני ראיתי את המשרפות. -‬
‫- ראיתי את בורות השריפה. ואני רוצה‬ ‫שתאמינו לי שהזוועות האלה קרו... -‬
‫- הייתי שם -‬
‫הוא חשף את עצמו,‬
‫וזה היה מעשה חיובי, כמובן.‬ ‫מעשה אמיץ.‬
‫אז אני חושב שאלו נסיבות מקלות חשובות מאוד.‬
‫ומבחינתי,‬
‫זו יכלה להיות סיבה מספקת לא להעמידו לדין.‬
‫מר גרונינג, מה תאמר לאלו שעדיין‬ ‫מכחישים את השואה?‬
‫כלום. הם אבודים וחסרי תקווה.‬
‫- מבחינתי, אין ספק שאני אשם‬ ‫מבחינה מוסרית -‬
‫- אני מבקש מחילה. -‬
‫- לגבי האם אני אחראי מבחינה פלילית,‬ ‫אתם חייבים להחליט -‬
‫מר גרונינג נתן הצהרה ארוכה לגבי הדברים‬ ‫שעשה באושוויץ,‬
‫והוא התוודה על כך שמבחינה מוסרית‬ ‫הוא אשם בשואה.‬
‫בסוף, ההחלטה לגבי אם הוא אשם או לא‬ ‫חייבת להיעשות על ידי בית המשפט,‬
‫וזה לא יכול להיעשות על ידי מר גרונינג.‬
‫גרונינג מעיד,‬
‫הוא אינו מעמיד פני חולה.‬
‫הוא באותו גיל כמו דימניוק,‬
‫אבל הוא לא חובש כובע מצחייה ושוכב במיטה...‬
‫אני חושב שעדותו של אוסקר גרונינג‬ ‫היא חשובה מאוד.‬
‫הוא צופה ומשתתף מעשי שמנפץ את השקר‬ ‫של כל מכחישי השואה‬
‫שאומרים שלא היו תאי גזים,‬
‫לא היו משרפות, שלא היו שום ציקלון.‬
‫הוא מנפץ את השקר של כל זה.‬ ‫הוא היה שם.‬
‫הוא ראה את זה במו עיניו.‬
‫אך עם זאת, מכחישי השואה לא מצליחים‬ ‫לקבל את המציאות של מה שהוא אומר.‬
‫ומגיעה לו הערכה על כך שהעיד את האמת‬ ‫על מה שראה.‬
‫האמת היא שב-1945, בסוף המלחמה‬ ‫וגילוי המחנות,‬
‫זוועות הפשעים הנאצים,‬
‫הביטוי "לעולם לא שוב" הוטבע.‬
‫הבעיה היחידה היא שאין כלום מאחורי זה.‬
‫במילים אחרות, היו כל כך הרבה טרגדיות‬ ‫שדומות אך לא שוות לשואה במשך השנים‬
‫שה"לעולם לא שוב" בעצם, חסר משמעות לחלוטין.‬
‫זה מסוכן מדי היום.‬
‫העולם שונה, הוא משתנה.‬
‫היכולת שלנו להרוג יוצאת לחלוטין משליטה.‬
‫אנחנו רואים את המלחמות שמתרחשות‬ ‫עכשיו בסוריה. אנחנו מדברים על דאע"ש.‬
‫אין שום דבר חדש.‬
‫חלק מהסיבות שיש לך מקרים כמו‬ ‫רואנדה וקמבודיה,‬
‫וביאפרה ודארפור ובוסניה וכל הדברים האלה,‬ ‫היא שזה בכלל לא ברור‬
‫שאם אתה משתתף בפשעים כאלה, אתם באמת תשלם.‬
‫שוב ושוב ושוב,‬
‫אנשים התחמקו מזה.‬
‫זה נורא, זה פשוט נורא.‬
‫ללא היסטוריה אין זיכרון.‬
‫בלי זיכרון אין עתיד.‬
‫אם לא נלמד מהעבר,‬
‫נחזור שוב על אותן טעויות.‬
‫יהודים לא יחליפו אותנו!‬
‫- שארלוטסוויל, וירג'יניה -‬
‫- אתונה, יוון -‬
‫אם נוכל לשלוח מסר חזק‬
‫שאין חוק התיישנות על רצח עם,‬
‫יכולה להיות לזה השפעה על מניעה מאנשים‬
‫להסתכן בעמידה לדין אפילו בסוף חייהם.‬
‫- מתקרב פסק הדין במשפט‬ ‫"רואה החשבון של אושוויץ" -‬
‫- 15 ביולי, 2015 -‬
‫הם רצו נואשות שגרונינג יורשע במעשה‬ ‫הנורא הזה,‬
‫אך אני הגעתי למסקנה שאני לא רוצה‬ ‫לראות אותו הולך לכלא.‬
‫אני מרגיש שהדבר הכי חשוב הוא שהוא יורשע‬
‫ויצטרך לחזור לעיירה הזו בה הוא חי 70 שנה‬
‫שם כולם יודעים מה הוא עשה ואיפה הוא היה.‬
‫ואנשים יראו אותו הולך ברחוב‬
‫ויגידו, "הנה אוסקר גרונינג,אוסקר גרונינג‬ ‫האיש שהורשע ברצח 300 אלף איש"‬
‫הוא כל מה שיש לנו,‬
‫ואם אנו רוצים ליצור תקדים,‬
‫חוק חדש שבעתיד לא יאפשר לאשמים לברוח‬ ‫בשל עניין טכני,‬
‫אנו נעשה זאת דרכו.‬
‫רגע יוצא דופן בגרמניה‬
‫כאשר חטאי מלחמת העולם השנייה‬
‫סוף סוף הגיעו אל האדם הידוע בתור‬ ‫"רואה החשבון של אושוויץ."‬
‫הוא הורשע ונידון לארבע שנים בכלא,‬
‫במה שסביר להניח שיהיה אחד ממשפטי הנאצים‬ ‫שאי פעם נראה.‬
‫כמובן שפסק הדין לא מפתיע במיוחד.‬
‫אך נבדוק מחדש את פרטי המקרה.‬
‫זה היה... אמוציונלי.‬
‫העובדה שהוא קיבל רק ארבע שנים,‬
‫אני חושב שבאותו מאמץ השופט יכול היה‬ ‫לתת לו מאה שנים.‬
‫אני לא מצפה שהוא אי פעם יכנס לכלא.‬
‫זה למען הדורות הבאים,‬
‫למען כל אותם אנשים שעדיין רוצחים אנשים‬
‫בגלל שהם בצבע שונה, משבט שונה, מדת שונה.‬
‫זה כדי שהם יידעו שהצדק, לא משנה כמה‬ ‫זמן ייקח לו, יתפוס אותם.‬
‫- אוסקר גרונינג ערער על גזר הדין -‬
‫העדות שלי הייתה כמו להניח זר פרחים‬ ‫על הקבר הלא קיים של הוריי.‬
‫אני מרגישה שקרוביי שנרצחו,‬
‫סוף סוף קיבלו קצת צדק,‬
‫שאימי ואבי שנרצחו...‬
‫עכשיו, אולי...‬
‫יוכלו לנוח בשלווה.‬
‫-בית המשפט הפדרלי אישר את פסק הדין -‬
‫- גרונינג הפסיד במספר ניסיונות‬ ‫לשינוי גזר הדין -‬
‫אני מרגיש התעלות גדולה מהעובדה שאני יושב‬
‫בבית משפט גרמני...‬
‫עם הבת שלי,‬
‫עם הנכדה שלי,‬
‫מה שמוכיח שאנו כמו עוף החול הנצחי,‬
‫עולים שוב מאפר השואה.‬
‫שאנו יכולים לשרוד.‬
‫- אוסקר גרונינג נפטר במרץ 2018 -‬
‫- מבלי שישב יום אחד בכלא -‬
‫מאז משפט גרונינג‬
‫- שמונה קציני SS לשעבר הועמדו לדין -‬
‫- ויותר מ-19 תחת חקירה -‬
‫- הצעיר ביותר ביניהם בן 92. -‬
‫- מוקדש לזכרו של ביל גלייד‬ ‫1930-2018 -‬
‫תרגום כתוביות :יובל מזרחי‬