Kapten.
Det här är vi. Det här är vad vi i Lynx-orden gör!
Vi samlas och firar den här vackra bitchen som kallas livet!
Därför tyckte vi alla att det här var bästa sättet att hedra vår vän
och Högste Beskyddare, Larry Loomis.
Larry hade ett härligt liv, och han skulle varit glad över att se er här.
Jag vill också tacka Signal Hill Mud Men
som med väldigt lite förvarning gick med på en tävling
för att hedra en av deras största rivaler.
Larry älskade att spöa er.
Han har rätt!
Okej, då får vi upp ångan...
...och spelar baseboll.
Ernie.
Han trängs vid innemålet. Tjafsa lite med honom.
Vill du att jag ska ta ner Hector?
Förlåt. Jag tänkte att det kunde vara trevligt att vinna den här matchen.
Du vet, för Larry.
- Här kommer han, budbäraren! - Vänta på ditt kast, Ormkillen!
Den Sanna Logen! Sanna Logen.
Varför måste du berätta allt för dem, mannen?
Ja, ta dem, Connie! Du fixar det här!
Kör!
- Skynda, baby! Skynda! - Kör, kör, kör!
Glid! Glid!
Ja!
- Ja, baby! - Okej, baby! High five!
Så... Blev Dud verkligen biten av en orm?
Han har tur som lever. Jag har satt honom på en ny alkemisk kur.
Alla cirklar försvinner.
Vadå?
PENGAR FÖR SKROT
REGLER FÖR SAMHÖRIGHET OCH NAVIGATION, VÄPNARE
KAPITEL 1: VÄPNARENS HÖGTIDLIGA PLIKT
DÖDSANNONS
Jag köpte nummer tre åt dig.
Så det finns loger på alla de här ställena?
Prag. Du har Jakarta. Gainesville i Florida.
Då så... Den stora rundresan.
Du avslutar i London och hämtar Högste Beskyddarens ämbetsdräkt.
Ja. Du behöver inte stanna. Tack för maten.
Jag tänkte att du ville ha sällskap.
- Har du träffat Connie? - Nej. Sluta fråga mig om henne.
Du vet, det är vad jag gör här.
Du vet... Larry är borta, och du och Connie...
Allt jag säger är att det är min plikt, som din väpnare
att se till att du har det bra.
Din plikt som väpnare?
Jag bara...
Jag minns efter min pappa...
...och...
...och det var bara ensamt.
Jag uppskattar det. Men hör på, jag mår bra.
Larry...
Det är ingen tragedi. Snubben levde bra liv. Okej?
Det är vad det är.
Och jag har gått igenom värre saker.
Du vet, faktiskt... Senare ikväll har jag mitt nattskift.
Efteråt, skulle jag kunna sova här i typ en dag?
- Kanske högst två? - Så det var därför du kom?
Nej, nej. Det är inte det. Jag kan inte bo hos Liz.
Och det är pungråttor i husvagnen,
och Avery är i vaktpostsviten med Blaise.
- Sov i biblioteket. - Mumievaggan?
- Nyckeln är under mattan. - Tack.
Du, vet du? Jag tänkte...
...att vi kanske borde försöka hitta El Confidente.
Vet du? Berätta vad som hände med Larry och se vad grejen är.
Vill du inte veta? Bara för att vara säker?
Det är för kort. Andra gången. Inte i tid. Först...
KONTANTER FÖR GULD
Hej, Burt.
- Betalar du av lånet? - Nej.
Det räcker inte för klockan.
Tja, jag vill ha den där tv: n, för den är Ernies.
900.
Va?
Det är rån!
Okej, då kan vi förhandla. Jag kan ge dig hälften.
Eller hälften av hälften.
Nej.
Ernie kan inte titta på matchen på en 14 tums-tv.
Det är en travesti. Han förtjänar bättre.
Jag kan inte ge förskottsbetalning.
Jag fattar. Den byråkratiska byråkratin med grejer.
Kanske ett annat jobb? Jag älskar nattskiftet,
men kanske jag kan göra något på dagtid med?
Okej. Det finns ett dåligt vikarie- jobb som jag svårt att få folk till.
Men något mycket bättre kom in i morse.
Du är inte den första jag tänkte på,
men Gloria på Orbis rekommenderade dig starkt.
Kontoret på ett mjukvaruföretag. Vikarie till anställning.
De vill anställa nån, så det kan vara ett karriärsteg för dig.
Jag behöver ingen karriär. Jag behöver pengar. Vad var det andra?
Svara i telefon.
Ett lokalt företag behöver hjälp med sitt andra kontor.
- Lönen är okej, pendlingen brutal. - Jag tar det.
Nytt rekord! Det är ett nytt rekord!
Vem är det igen?
Det är Gerson. Jag har kollat honom. Han har full säkerhetsklassning.
- Jag hittar den fortfarande inte. - Vadå?
Den nedre källaren, eller vad det var häromnatten.
Jag går runt i korridorerna, men går runt i cirklar.
Dud, det här är källaren.
- Jag vet. - Vi är så långt ner vi kan komma.
Kanske han hittade Parabolagruppen.
Det vore roligt. Det är kul. Vad är det?
Det är en Orbislegend från 60-talet.
Ingenjörer med galna experiment i hemliga labb.
När nån blev uppsagd,
sa man att de fördes över till Parabolagruppen.
Om du kan arkivera klart den här veckan vore det toppen.
Jag är inte här de kommande dagarna, men Gary kommer och går.
- Fick du med dig allt det? - Ja.
Absolut. Redo för action.
Okej. Hej då.
JAG? JA, DU! JANET PRICE
Du kan gå upp nu.
Fin utsikt.
- Är det bra med dig? - Nej, men jag kämpar på tappert.
Det är vad män gör. Välkommen.
- Lite lätt läsning? - Ja. Janet anvisade den.
Jag? Ja, Du! Den Janet?
Ja. Hon spelar alla vinklarna. Det är okej.
Det får mig att låta komplex och intressant, vilket jag inte är.
Uppenbarligen.
Mycket spännande grejer där.
- Ja. - Kom igen.
Det finns ett anlagstest, en uppsats, papper att fylla i.
Sen får du träffa Tara som sköter antagningen för utbildningen.
Det är bara en formalitet. Ha bara kul med det.
Kul? Ja, kul är min grej.
Jag är glad att du är här.
Nå, visa vägen, kamrat.
Berätta igen om...
Vad hette stället där du växte upp?
Just ja.
Det var...
Heathshire...
...on The Fens...
...i Lower Yorkingham.
Det låter magiskt.
- Det finns en mus här. - Fler skadedjur, toppen.
I fjor var det kackerlackor.
Larry slarvade verkligen med vissa saker.
Men du tyckte han var en bra Högste Beskyddare.
Tja, administration var aldrig hans starka sida.
Han trodde inte på de alkemiska grundpelarna förrän på slutet,
men när jag kom hit var mitt liv en röra,
och Larry var väldigt snäll mot mig.
Jag vet inte var jag skulle vara utan Logen.
Vad tror du London kommer att säga om allt det här?
- Om vadå? - Allt det här.
Biblioteket, Wallace Smith,
Larry och hans skriftrullar, den Sanna Logen.
Jag bryr mig inte om vad London tycker.
- Jag bryr mig bara om vad du tycker. - Jag? Varför?
För att du är den enda här med sann vision.
Larry... förlorade den.
Jag menar, du skrattade när Ernie berättade vad han sa.
Vi skrattade allihopa.
Men...
Jag vet inte. Legenden om Harwood Fritz Merrill.
- Åren han vandrade. - Det förlorade årtiondet.
Ja, berättelsen om att Merrill hittade rullar i Egypten är en myt,
men historiskt sett har det hänt förut.
Visst, visst. Dödahavsrullarna. Nag Hammadi-biblioteket.
Och se var vi står.
Vi hittade ett hemligt bibliotek i Long Beach!
Jag vet att jag är alkemi-knäppisen här.
Jag tror på varje ord Larry sa.
- Gör du? - Ja.
Jag är säker på att Ernie och Dud vet mer än de säger.
Det tror jag inte.
Ernie säger som det är, och jag tror Dud vet mindre än han säger.
Jag sa inte det, men Wallace Smith hade en dagbok.
- Jag hittade den i hans ämbetsdräkt. - Vad står det i den?
Det är en kod. Jag kunde inte knäcka den.
Ta den till mig, så...
...dechiffrerar vi den tillsammans.
Ditt CV är intressant.
- Du menar, skitdåligt? - Jag menar att det är otraditionellt.
Så... Skitdåligt.
De flesta som ansöker har en universitetsexamen, minst.
Jag kunde ha gått på college.
Jag bestämde mig för att lära mig hur det funkar i verkligheten.
- Och vad lärde du dig? - Jag lärde mig att verkligheten är...
Tja, en mardröm?
Du vet? Den är full av död och... happy hour
och män som beställer förrätter till middag
och sen stirrar de på en med en grotesk figurs frusna ögon.
Men, den är också en rätt kul utmaning.
Om inget annat, så har jag lärt mig att jag kan sköta mig själv.
Jag kan hantera vad som helst.
- Så om jag... - Jag lärde mig...
Jag lärde mig att jag gillar arbete.
Jag gillar pressen. Jag gillar slitet.
Jag gillar känslan av att komma på något.
Men jag har också lärt mig att jag inte har hittat mitt kall än.
Jag har inte hittat rätt ställe, men när jag gör det,
så kommer jag att göra det stället en miljon gånger bättre,
och det är bara en fråga om...
Förlåt. Svamlar jag? Jag tror jag svamlar.
Okej.
Jag vill att du träffar några till i mitt team.
- När får jag veta om jag kom in? - Den här veckan.
Vi går igenom ditt material och dina resultat. Och vi kollar din bakgrund.
Ursäkta, jag behöver gå på toaletten.
Den är där. Vi är på mellanvåningen.
Jag har gjort allt du sa, ändå har inget förändrats.
Vad konstigt. Jag har hållit mig till signaturdoktrinen.
Kom ihåg vad Paracelsus sa: "Det som skadar en man läker honom."
- Ja, Paracelsus. Jag läste om honom. - Sin generations störste tänkare.
Ja. Dog i ett bråk på en taverna.
Har du tänkt på...
...att din skada kan sitta i ditt huvud?
I mitt... Okej. Ser du det här? Det är inte mitt huvud, va?
Jag pratar om korrespondens. Kroppen och anden.
Som ovan, likaså nedan.
Våra jordiska mediciner lyder stjärnornas vilja.
För ditt sår är inte bara ditt sår. Det tillhör oss alla.
Universum är trasigt.
Kan du laga det?
Ursäkta, vadå?
Alkemiskt läkande kräver tålamod och repetition.
Sen kommer ögonblicket. En gnista sätter igång allt,
och konstellationen klickas in på sin plats.
Det är precis vad som hände med min parasit.
Vi vet aldrig riktigt vad gnistan kommer att bli.
Men ibland krävs drastiska åtgärder för att få igång den.
Jag fick ditt meddelande.
- Vad fasen hände? - Vi vet inte.
En långtradarchaffis hittade honom vid vägkanten.
Det är ditt fel, Ernie.
- Du har blod på händerna. - Vadå?
Du övertygade mig om allt nonsens med Kaptenen.
Du blev girig, och nu kommer Vackre Jeff att dö.
Han är bara hemskt uttorkad.
Om du hade skickat mig så hade han skrivit på avtalet,
men det gjorde du inte, så det är inte mitt problem.
Se på honom. Så ung, så lovande.
Han skulle lysa upp hela industrin.
Jesus! Det är sånt här poeter skriver dikter om.
Vet nån av er hur man skriver en dikt?
Jag vill inte att Vackre Jeff ska vara ensam ens en minut.
Vi tar det i skift. Om du inte har tid för ett skift så kan du sluta.
Ledsen för bakhållet. Jag har ringt i timmar.
Kom in.
- Det är fint. - Nej, det är det inte.
- Vad vill du? - Varför stack du idag?
Tara var översvallande om dig.
Dina testresultat var toppen, din uppsats var fantastisk.
- Jag förstår inte. - Jag besparade alla besväret.
Va?
Bakgrundskollen. Den har kostat mig jobb förut.
Vad gjorde du?
Tja, ett brott är ett brott.
Om det hjälper, så har jag också hamnat på fel sida av lagen.
- För vad? - Skit i det. Det angår dig inte.
Okej. Tja...
Någon gång kanske vi kan ta nåt att äta
och avslöja våra hemska brott.
Ja, det borde vi.
Ge mig en vink i alla fall.
Det berör inrikessäkerhets-departementet.
Åh, gud! Okej, då kör vi.
Parabolagruppen träffas vid midnatt. Död ovanifrån.
Okej.
Vad handlade det om?
Inget. Inget händer vid midnatt.
Är det nåt som händer på Orbis?
Ja. Och det är fantastiskt. Men det är hemligt, så jag kan inte säga nåt.
Du måste prata med Gil. Han kan godkänna dig.
Jag är inte auktoriserad.
Ja. Okej.
Men säg inte till honom att jag sa nåt. Okej?
Ser du inte? Smith använde flera alfabet
och flera sorters decknamen här i marginalerna.
Självklart. Självklart.
Förlåt att jag stör i festen. Avery, mannen, kan vi prata?
Självklart. Jag är i er tjänst.
Jag undrade bara hur det går när det gäller tidtabellen.
Oroa dig inte. Jag har allt jag behöver.
Jag ska rapportera till London imorgon.
Ernie, min lysande vän...
...du kan börja packa för den stora rundturen.
Ja. Ja!
Kom hit! Ja!
Jag behövde verkligen höra det.
- Vilken sorts utbildning fick du? - De gav mig en ficklampa.
- Åh, Jesus... - Ja, du och jag, mannen.
Vi är den tunna blåa linjen, va?
Hur fick du jobbet för hamnpolisen?
Det är inte ett jobb. Det är ett kall.
Och... Larry kände en kille i hamnen.
Larry... Larry kände nån kille överallt.
Om man nånsin behövde...
Jag vet inte, tegelstenar, så hade han en tegelstenskille,
och nån annan som fixade förgasare, och så vidare, i hela staden!
Jag vill vara en kille som känner folk.
Larry och pappa var kompisar. Det var enda skälet till att de hjälpte.
Larry tyckte aldrig riktigt om mig.
Lystring! Jag råder alla att be Ernie
om så många glas de kan ikväll,
för snart kommer han att åka på sin stora rundtur.
Okej, Ernie.
Ursäkta mig. Ursäkta mig. Jag är ledsen för förseningen.
Jag hade ringt när jag landade, men jag har precis gått igenom
mitt livs mest förödmjukande pärs.
På flyget stal ett stört barn min plånbok och min mobil.
När jag kom hit burades jag in av tullen i tre dagar.
Hur som helst... Det är berättelsen om mina problem.
Jag är äntligen här.
Jag ska prata med en Larry Loomis.
Är han tillgänglig?
Jag väntade mig inte en parad när jag kom,
men ett enkelt "hej" vore trevligt.
Vem är du?
Jocelyn Pugh. Jag är emissarien från London.
Förlåt. Jag trodde vi hade rena lakan.
Nej, nej, nej. Det går bra.
Scott ska kolla vad han kan få fram om Avery.
Och Blaise gick hem, för han är rätt förvirrad.
Det är mitt fel. Jag borde varit här för flera dagar sen.
Nej, det är ingens fel. Jag har bara ingen aning om vad som pågår.
Jag löser det imorgon.
Jag behöver bara sova ordentligt.
Berättade du om biblioteket och liket?
- Va? - Vi berättar imorgon.
Okej. Tja...
Välkommen till Loge 49.
- Tack. - Okej.
Jag har alltid trott att Jocelyn var ett flicknamn.
- En gigantisk trebuchet? - Det är franska.
Den kommer att bli ett monster. Vi svetsar ihop det sista i J-flygeln.
Vi är säkra på att vi kommer att kunna slunga kylskåpet till hamnen.
Om du berättar för nån så jagar Parabolagruppen dig och dödar dig.
Är det inte toppen? Jag vill få ner Ernie hit.
Jag tror det hjälper honom att inte tänka på vissa saker.
Hur är det med Ernie?
- Svårt att säga. - Ja, hans stoiska skitsnack.
Jag menar inte Ernie.
Jag menar bara...
...män i allmänhet.
Vad kommer att hända med alla de här människorna när det här försvinner?
Logen.
Det är vad de behöver.
Det är vad vi behöver göra, jag och Ernie.
- Vadå? - Fylla Logen igen.
Du vet, så den är som den var i sina glansdagar.
Om jag helar universum...
...så helar jag min fot.
Är du klar än? Det är Bunco-kväll och alla börjar bli rastlösa.
Ja, ja.
Sätt dig. Jag tror det är bättre om du sätter dig.
Scott kunde inte hitta nåt om Avery.
Jag vet. Det förvånar mig inte. Det är inte hans riktiga namn.
Jag ringde några samtal. London vet om den här Avery-filuren.
Han är en galning och en tjuv. Andra loger har ringt.
Han dyker upp, nästlar sig in och rånar stället.
Han lurade oss. Han lurade Blaise, men jag tror inte han stal nåt.
Ernie, det här med Avery är bara en liten sak.
Bra. Jag är redo att prata om succession, på riktigt.
Nej, jag menar att det är en småsak jämfört med den enorma...
Tja...
...konspirationen. Det finns inget annat ord.
Den stora konspirationen som omger Larry.
Menar du skriftrullarna och den Sanna Logen? Du sa att det var trams.
Nej, jag pratar inte om det. Jag pratar om bokföringen här.
Larry begick en del rätt stora brott.
Hör på, för tio år sen, efter finanskrisen
tog ordens kapital stryk,
och vi stängde dussintals övergivna loger och sålde fastigheterna.
Och det skulle vi göra med Loge 49.
Medlemskapet var lågt. Larry hade inte betalat tiondet på åratal.
Kort efter att London skickade varslet
skickade Larry en enorm check till London
och en lång lista med nya medlemmar, och man var nöjda i London.
- Men nu... Ser jag... - Vad ser du?
Det har varit enormt bedrägeri.
Det är komplicerat. Jag vet inte hur han lyckades,
men han förfalskade dokument i vårt namn
och lyckades ta ett enormt lån
från en kinesisk bank med det här stället som säkerhet.
Han måste ha tagit mycket kontanter,
men pengarna höll på att ta slut, och så vitt jag vet,
så har han levt på barkvitton
och medlemsavgifter de senaste åren.
Han har försörjt sig på er alla.
Va?
En stor kapitalåterbetalning ska in om ett par månader.
Allt rasade ner över honom.
Han hade inte pengarna, han visste att London skulle få reda på det.
Hans lilla berättelse om rullarna och den Sanna Logen...
Jag tror han sa det för att få dig att köra honom till Mexiko.
Han skulle ha blivit åtalad för allvarliga brott.
Han försökte fly.
Så, vad händer nu?
Jag vet inte. London är borgenärer för nästan 300 000 dollar.
Jag antar att de bara låter banken utmäta fastigheten.
Jag är ledsen.
Den där lögnaktiga skitstöveln.
Att Larry stal pengar betyder inte att han ljög om rullarna.
Natten då han fick en hjärtattack sa han det.
"Allt är falskt. Vi är inte den Sanna Logen."
Han pratade om sig själv, mannen! Han var bara en bedragare!
- Sluta! Hallå, Ernie, vänta! - Jag...
- ...litade på honom, mannen! - Ernie, lugna dig.
Skit!
Snälla, var inte arg.
Jag borde ringa polisen...
...din bedragare.
Varsågod. Jag tänker inte hindra dig.
- Ska du återlämna dagboken? - Nej.
Jag är här för att jag vill att du följer med mig.
Det finns ett sätt att göra guld, men det är inte som du tror.
Jag har letat efter den Sanna Logen länge,
och jag är övertygad om att Loge 49 är vår väg in.
På nåt sätt är dagboken nyckeln.
Följ med mig, så hittar vi den Sanna Logen tillsammans.
Jag bryr mig inte om guld. Jag är en läkare, en helare.
Och jag gjorde en kopia av dagboken,
så jag har lika goda chanser att lösa det som du.
Du har rätt, jag är en bluff.
Men det betyder att jag kan se det som är äkta.
Du är på väg att bli en sann alkemist.
Du kanske är den första jag har träffat.
Men du måste vara villig att gå längre.
Ta chanser.
Kanske vi ses igen,
på det där stället där alla cirklar försvinner.
Eller du kan mejla mig, vilket som.
Snabblån. Vet du hur de funkar?
Ja. Ja, ja.
Herm, var försiktig. Okej? Sätt den bara i baksätet på grejen.
Ok. Då så. Tja...
Ledsen, Burt. Rättvisa har skipats.
Ja. Så... Sug på den du.
Okej.
...och Ryan, han kommer att försöka få två! Här är kastet!
Hej...
Hej!
Förlåt... Ernie, jag försökte göra något snällt.
- Jag är din väpnare. - Nej du är en förbannelse!
Sen du dök upp har allt i mitt liv gått åt helvete!
Nej, du ser det bara på fel sätt. Våra öden är sammanflätade.
Du kan inte komma undan mig.
Konstellationerna faller på plats. Det är du och jag.
- Vi ska rädda Logen! - Logen är borta!
Och det finns inget du och jag! Du är bara ännu en bortskämd vit unge
som tror att allt handlar om honom!
Vet du vad?
Jag ligger åtminstone inte med min väns fru.
Gå. Nu, innan jag spöar dig.
- Inte en chans. - Okej. Visst.
Inte förrän jag får tillbaka mina 2 000 som du stal från mig!
Du är bedragaren. Vad ska du göra? Skjuta mig i...
Jesus! Ernie! Ernie, kom igen!
Kom igen! Sluta! Ernie!
Gud!
Droger. Det var bara droger. Innehav med avsikt att sälja.
Jag gick andra året på Fresno State och fick villkorlig dom.
- Var det allt? - Ja, jag vet.
Rätt tråkigt, som allt annat om mig. Din tur.
Okej.
Sommaren efter sista året på high school firade jag med vänner.
Vi hamnade på en fest i Rossmoor,
och saker gick lite över styr.
Det ena ledde till det andra, och nån gång i gryningen
så körde jag en truck
på landningsbanan på Long Beach flygplats.
Det är legendariska grejer.
- Tack. - Och vad firade du?
Jag minns inte...
...riktigt.
Janet är galen. Men hon gör saker intressanta.
Och jag har tagit till mig Omni West-cirkusen och pengarna.
- Du kommer att se. - Och en företagslägenhet.
Varför jobbar du på Shamroxx?
- Det sa jag. Kontanter. - Jag förstår det.
Men vad drömmer du om?
Noll.
Va?
Allt jag tänker på hela dagen är att betala av min skuld.
Varje natt kollar jag saldot på nätet och jag sitter där och...
...och drömmer om dagen när det står "noll".
Så du betalar av din skuld. Och sen?
Tja, jag läste nånstans att skuld inte är det värsta.
Det binder ihop folk. Det är en ursäkt för en relation.
Det är det dummaste jag nånsin har hört.
Vet du? Jag...
Jag kom in på några universitet.
Det var vad jag firade kvällen då jag greps.
Pappa ville så gärna att jag skulle gå på college.
Han ville inte att jag skulle vara fast i poolbutiken med min bror.
Typ, det dög för Dud, men inte för mig.
Jag skulle iväg och göra storartade saker, men nej.
Jag skulle inte låta något bra hända.
Jag trodde aldrig jag skulle hamna här.
Här är vi.
Det är inte så illa.
UTHYRES
Okej.
Ernie. Jag är glad att du är här.
Jag gjorde ett försök med dikten.
"Dina många hårstrån blir tillsammans en kalufs...
...på samma sätt som många berg blir en bergskedja.
Att se dig utan ljus är konstigt.
Men vi vet att du kommer att torna upp dig igen...
...som en ädel tulpan...
...ovan det möjligas gräsmatta."
- Herregud, Bob. - Jag vet, men det är ett utkast.
Jag ska hämta kaffe.
- Är han borta? - Va? När vaknade du?
- Jag hittade Kaptenen! - Va? Menar du det?
Ta mina byxor. Det finns en broschyr i fickan.
- Den här? - Jag hittade honom där.
Han är som en Gud. Han knipsar med fingrarna och världen föds.
Jag var så nära honom.
Vi simmade i en enorm pool.
- Vad fasen hände med dig? - Kaptenen har alla svar, Ernie.
Du måste åka till öknen. Du måste hitta honom.
Stone sniffade en linje till och tittade ut genom fönstret.
Torget var tomt, men han visste att nån hade följt honom.
Det var en fälla, och han skulle snart dö.
Men till och med i det hemska ögonblicket
kände han nåt vackert i scenen nedanför.
Månskenet var mjukt och välkomnande...
...som en schlesisk horas ben.
Vad i helvete?
Helt otroligt... att du kom ända hit bara för att be om ursäkt.
- Det är verkligen... - Dud...
Jag vet inte vad du gör här, men jag letar efter Kaptenen.
- Kaptenen? - Precis.
Kaptenen. Kaptenen, mannen. Kaptenen.
- Kap... Visst. - Ja.
- Jag tror du menar Gary. - Gary?
Ja.
Gary.
Är det Kaptenen?