DYNASTIET
-Gerard sa at du ville treffe meg. -Ja. God morgen. Lukk døren.
Blake... Jeg er lei for det som skjedde i går kveld.
Vi har alltid vært oppriktige mot hverandre i ekteskapet.
Og vi har løst mange problemer, alltid sammen.
Men i går var du nesten som en fremmed. Hvorfor?
Er det noe som du ikke kan fortelle meg?
Sykdommen har gjort meg overfølsom. Alt er min feil.
Vi var hos en annen lege, og han fant ikke noe galt med deg.
Jeg må forutsette at problemet er mellom oss.
-Ja, kom inn. -Bilen er klar.
Får jeg minne om at du skal til Harrison Building?
Jeg må dra nå.
I kveld skal vi snakke ut om alt til det som er galt, er rettet opp.
Jeg nøyer meg ikke med mindre.
Jeg kan ikke det. Vi kan ikke det.
Jeg finner meg ikke i flere av dine utflukter!
Tåler du ikke å ha din kjære tante Krystle innlåst lenger?
Be Rita sende pengene mine til kontoen på Cayenneøyene...
Caymanøyene... Ro deg ned nå. Jeg skal gjøre det.
Du får én uke på deg, ellers trekker jeg meg fra dette.
Joel? Får jeg snakke med deg? Det er personlig.
Snakk dere, bare du forstår. Og sørg for at Rita også gjør det.
Hva skal jeg forstå?
Det var ikke noe viktig. Hva ville du snakke om?
-Jeg er redd. -Ja, Blake...
Men du sa ikke hva jeg skal gjøre. Jeg er snart tom for unnskyldninger.
-La ham elske med deg. -Hvordan kan du si det?
-Elsker du meg ikke? -Jo, det gjør jeg.
Så mye at jeg kan ofre meg, men du må også stille opp.
-Tenk om han ikke går på det. -I mørket er alle katter grå.
Blake og Krystle er et spesielt par. Han merker at jeg ikke er henne.
Kanskje merker han forbedringen.
Men gi ham vin til maten og konjakk etterpå.
-Han drikker ikke så mye. -Men du spiller bra og klarer det.
Vi har jobbet så hardt for dette, og vi vil bare ha det beste.
Si at du kan gjøre drømmene våre like virkelige som...penger.
Massevis av penger.
-Litt "dessert"? -Jeg spiser frokost.
Vi kan starte en ny trend. Kom igjen. Vi satser på det.
Natten var lang, og vi forsov oss. Det er best at vi begynner dagen nå.
Vil du få meg ut før Galen kommer? Er du redd jeg skal skape bry?
Nei, men du har ikke lagt skjul på hva du mener om at han flytter hit.
Jeg syns at Hans Majestet er en renkesmed, og at du er en idiot.
Han planlegger kanskje å ta alt du har, men det er jo dine penger.
Betyr det at du ikke har tenkt å hindre meg, Dex?
Ikke om din avtale med vår nye gjest betyr så mye for deg.
Jeg må på jobb nå.
Galen! Velkommen!
Alexis! Hvilket kjærkomment og vakkert syn du er.
-Hei, Mrs. Dexter. -God morgen, Larry.
Jeg heter Harry. Jeg skal høre med Mr. Lin om menyen, Deres Majestet.
Alexis... Skal jeg si alle måtene jeg vil vise min takknemlighet på?
En enkel takk holder. Jeg er bare glad for å ha deg her.
-Jeg håper at du liker innredningen. -Du har gjort underverker.
-Kan jeg gjøre noe mer for deg? -Så jeg blir til enda mer besvær?
-Noe må du vel trenge? -Noen ting ville være til hjelp.
En egen telefon, en fjernskriver, en pålitelig sekretær...
...og kanskje litt kreditt.
-Det skal bli. -Du er så snill mot meg, Alexis.
-Men jeg kan ikke bli for alltid. -Bare til du er frisk nok til å gå.
Jeg gir deg så gjerne alt jeg har.
-Unnskyld... -Jeg skulle akkurat til å gå.
Vi ses senere. Adjø.
-Jeg fikk beskjeden din. -Sett deg.
Jeg har jobbet med planen om å gjenerobre landet vårt. Er du klar?
Du skal treffe offiserer, leiesoldater, i New York.
Du må være svært tøff når du forhandler med dem.
Og det er farlig. Vi har fiender blant oss, til og med her.
-Blant hotellpersonalet? -Jeg mener Mr. Dexter.
-Vi kan ikke stole på ham. -Han reddet jo livet ditt.
Det er jeg takknemlig for. Nå gjelder det min og vårt lands fremtid.
Vær forsiktig. Han er ikke vår venn. Han kan være dødsfienden vår.
Kan du ta noen av dem, takk?
-Gerard... Alle disse blomstene... -Og det er noe mer her.
Det ser ut som den botaniske hagen hjemme.
"Ingen problemer er uløselige. Det sa du til meg, og du hadde rett."
"Til vi ses får du noen bevis på min evige kjærlighet. Blake."
"Noen"? Han må ha tømt alle blomsterbutikkene i Colorado.
Hva er det?
Hva er det, Rita?
Det er Blake...
Ingen har elsket meg som ham, men det er ikke meg han elsker.
-Du har jo Joel. -Ja visst, Joel...
Han vil at jeg skal ligge med Blake. Sånne menn får jeg.
-Hallo? -Jeg ringer deg fordi...
-Blomstene og øredobbene er fine. -Så fint at du liker dem.
Jeg ringer fordi jeg ikke likte hvordan jeg snakket til deg i morges.
Jeg elsker deg, og ekteskapet vårt betyr mer for meg enn noe annet.
Jeg ville si at jeg gleder meg til å være sammen med deg i kveld.
Det gjør jeg også. Ha det, elskede.
Å være sammen med ham... Herregud!
Jeg vil at du skal lage min manns yndlingsrett.
-Biff Wellington. -Og be Gerard åpne en fin vin.
-En spesiell middag, hva? -Ja, veldig spesiell.
-Overraskelse! -Og en hyggelig sådan.
Skal vi spise lunsj? Du ser trøtt ut.
Prinser og styreformenn spiser ikke tunfisksmørbrød på kontoret.
Jeg rekker ikke det dessverre. Og i kveld...
Hvis du skal treffe filmstjernen som bor på Brisas-suiten, blir jeg såret.
Nei, jeg må reise bort. Jeg flyr til New York i kveld.
-Kanskje treffer jeg filmstjernen. -Nei, ikke spøk.
Nå som faren min er tilbake, har vi mye arbeid å gjøre.
-Politikk? -Ja. Jo mindre du vet, desto bedre.
Jeg kan likevel bli med. Jeg vil ta del i det du gjør.
-Er det mye forlangt av en kone? -Jeg kan ikke tillate det.
Jeg kan bare ikke tillate det, og det skal jeg ikke. Forstått?
Er det fordi det kan være farlig? Da vil jeg være med på det.
Hvis du ikke vil stenge meg ut fra livet ditt igjen.
Jeg prøver bare å beskytte deg. Vær så snill, tro meg.
Det er bare fordi jeg elsker deg og er så redd.
Alt kommer til å ordne seg.
Hva med Dex? Han kan sånt. Kanskje han kunne hjelpe deg.
Dex er den siste du skal snakke med!
Du må holde dette for deg selv, alt som jeg har sagt til deg.
Jeg betror deg livet mitt.
Hei, Dominique. Takk for at du lot meg komme opp.
Jeg er veldig opptatt. For å være en trent diplomat-
-er dine plutselige oppringninger svært udiplomatiske... Slå deg ned.
-Du smiler så vakkert. -Så søtt sagt.
-Skal vi gå ut og spise i morgen? -Jeg kan dessverre ikke.
Da booker vi Sierra Room til i kveld, kl. 19.30?
Jeg kan faktisk ikke, Jonathan.
Jeg venter til åtte. Kom dit, eller fortsett å stenge ut verden.
Deriblant denne udiplomatiske, men oppriktig engasjerte typen.
-Du ville treffe meg? -Det kan man godt si.
Jeg har hilst på Lille Blake, og han virket ganske opprørt.
Du har nok hørt at han kom til å kjøre på Mrs. Carrington forleden.
-Hun ble sint og bannet til ham. -Du ringte Mrs. Gunnerson om det.
Ja, jeg fortalte henne at Mrs. Carrington skjelte ut gutten.
-På hvilken måte angår dette meg? -Jeanette...
Siden jeg ikke kan være her, vil jeg at du skal hjelpe meg.
Jeg vil at du skal holde øynene åpne-
-og fortelle meg alt som hun gjør med L.B. Her er 100 dollar.
Du skal få like mye hver uke.
Det kan jeg dessverre ikke gjøre. Jeg jobber for Mrs. Carrington.
Jeg ber deg ikke spionere, bare beskytte Lille Blake mot henne.
Gud vet hva hun kan...
Kan du være snill og gå, Jeanette?
Jeg vet hva du gjør. Du prøvde å vende familien mot meg,-
-og nå bearbeider du tjenestefolket. Forsvinn, øyeblikkelig!
Jeg bearbeider ingen. Jeg vil kun hindre deg i å skade L.B.
Du hørte visst ikke hva jeg sa. Jeg sa: Forsvinn!
Med glede...
Du glemte hundredollarseddelen din.
Behold den. Når Blake innser hvilken elendig kone han har,-
-vil du trenge busspenger hjem.
God kveld, Jonathan. Jeg kommer bare litt for sent.
Du kan skjenke vinen nå. Den har pustet lenge nok.
-Da er vi her, Dominique. -Tydeligvis...
-Og slutt på småpraten. -Da kan vi gå rett på sak.
Jeg hørte deg synge i Paris da jeg ville begå selvmord.
Stemmen din rørte meg mer enn jeg kan forklare. Det var noe inni deg.
Jeg fikk en følelse av at jeg kjente deg, som nå.
-Det må ha vært litt av en konsert. -Vi er svært like.
To mennesker som har måttet slå seg frem, og som har blitt såret.
Beslektede sjeler, så å si? Kanskje det, eller kanskje ikke.
Når to uvanlige mennesker møtes,-
-ville det være sløsing å bruke tid på småprat.
Jeg er enig. Så la oss gjøre noen viktige forretninger.
Vi bestiller en ordentlig deilig middag.
Jeg kommer med en spådom: Snart, om ikke altfor lenge,-
-kommer du til å slippe alle forsvar, og da vil du ikke angre.
Jeg har en overraskelse. Noen av dine egne klær.
-Velg noe til i morgen. -I morgen?
En kveld ute på byen, bare vi to.
Jeg tar deg med ut på en drink, mat, dans og kanskje en kjøretur.
-Det mener du ikke. -Ikke si hva jeg mener!
Jeg sa at jeg skal ta deg med ut.
Hvis du gjør noe dumt, blir prisen høyere enn du vil betale.
Kvinnen som bor på godset, vet hvor jeg tar deg med ut.
Hvis du lager bråk, vet hun hva hun skal gjøre. Tenk på babyen.
Og ikke kom for sent.
Det var en fantastisk middag. Skål for en helt spesiell kveld.
Med fare for å bryte fortryllelsen...
Er det noe jeg har sagt eller gjort som har gjort deg opprørt?
Alt er så bra mellom oss nå. Er ikke det hovedsaken?
Jeg skulle ønske det.
Men vi har glidd fra hverandre. Det har skjedd mye jeg ikke forstår.
Kanskje vi bare trenger en slik kveld for å rette det opp.
Jeg elsker deg, og jeg mente ikke å avvise deg.
Jeg elsker deg, av hele mitt hjerte og av hele meg.
Jeg elsker deg så høyt.
-Nei. Jeg kan ikke... -Hva er i veien nå?
Hørte du meg? Hva er i veien nå?
Må jeg tvinge deg for å minne deg på hva vi har?
Nei! Vær så snill, hold opp!
Jeg holdt på å ødelegge det vi hadde en gang før, akkurat som dette.
Jeg skal ikke gjøre det igjen.
Jeg vet at vi ikke akkurat har vært venner, men jeg trenger din hjelp.
Det gjelder arven min, oljebrønnen som Walter testamenterte til meg.
Faren din prøver å stjele den. Det er min brønn.
Du tror vel ikke at Blake er en tyv?
Kan vi ikke se på faktaene? Du jobbet der da brønnen ga olje.
Blake ville ha brønnen, og Matthew og Walter slet for å beholde den.
-Hvordan fikk faren din tak i den? -Jeg var borte lenge.
Walter kan ha gått for langt, boret hull som ikke ga noe.
Blakes versjon er at Walther tok opp et lån med brønnen som sikkerhet.
-Nå lar ikke Blake meg betale lånet. -Hvordan kommer jeg inn i bildet?
Du er sønnen hans. Overbevis ham om at han tar feil.
Beklager. Jeg tror ikke at du har en god sak.
Selvsagt ikke. Du er Steven Carrington, en arving.
Og alle Carringtoner holder sammen uansett hva, men her tar dere feil.
Lek med lekene dine som faren din har kjøpt, hele rommet fullt.
Han trodde vel at de skulle hjelpe. Men han tok feil, der også.
Det var Adams kone som snakket, og henne kjenner jeg ikke.
Hun blir mer og mer en fremmed.
-Noe å drikke? -Nei takk. Jeg ville snakke om...
...det midlertidige byggeforbudet. Jeg fikk beskjeden din: "Viktig."
"Denver-Carrington og Colbyco planlegger å bygge en oljeledning."
"Enkelte vil stoppe prosjektet med et foreløpig forbud."
Nå er du her, i "viktig" ærend...
...for å snakke om forbudet, og for å tilby deg noe.
-Ikke noe usmakelig, håper jeg. -Hvordan kan du tro det?
Det er ikke noe usmakelig med en gave til familiefirmaets venn.
En gave? Jaha... Vil du forklare?
Vi vet alle at du er ute etter en plass i senatet-
-for å gå i din fars og bestefars fotspor.
Du vil til Capitol, vi vil ha rørledningen.
Kan vi ikke spare tid og krefter?
Du hjelper oss, og vi bidrar sjenerøst til kampanjen din.
-Er det gaven deres til meg? -Og til delstaten og landet.
Pent innpakket med et fint, men usynlig bånd.
Vet du hvilken gave jeg helst vil ha akkurat nå?
At du reiser deg fra stolen og kommer deg ut herfra!
Tenker du å ta deg til Washington kun på utseendet eller bakgrunnen din?
Dette er en prinsippsak for meg. Jeg skal slåss med alle midler!
Forstår du hintet, Carrington?
Gikk du til Fallmont på eget initiativ?
Jeg visste at du løy da du sa at vi skulle jobbe sammen.
Jeg tenker å bestyre dette ærendet på min måte.
Jeg er redd for det. Mor eier 25 % av leieavtalene.
Du skal ikke slippe unna. Jeg går til Fallmont selv.
Vil du be om unnskyldning for broren din?
Han kan unnskylde seg selv.
Men jeg vil gjerne diskutere rørledningen, fra alle aspekter.
Hva leker dere egentlig? Den snille, den slemme, begge like egennyttige?
Jeg skal bekjempe dere.
Oljeselskapene får ikke forgifte miljøet-
-for å øke sine enorme fortjenester.
Jeg er positiv til alt du sier. Miljøet skal beskyttes på alle måter.
Deriblant din fars måte, antar jeg.
Uansett hva du tror, vet faren min meget vel hva som er rett og galt.
Og han har gjort mye for å skape jobber og levere energi.
Og jeg har fornærmet deg. Jeg skal gå enda lengre.
Jeg skal kaste ut deg også. Der har du døren!
Bruk den, øyeblikkelig!
Pokker!
Hvorfor byttet jeg bil?
150 000 dollar, og alt jeg får, er en punktering!
-Hvor lang tid tar det, Bruce? -Jeg heter Eric, og det går fort.
-Skal det være en drink imens? -På dette gudsforlatte stedet?
Der er et vertshus. Vi kan fordrive litt tid der.
-Den rønna? Nå fleiper du vel? -Enten tar vi den...
...eller hjelper Eric å bytte dekk.
Da tar vi rønna.
For en bule.
Det er ikke sant. Ser du hva jeg ser?
Ja, det gjør jeg.
Vi tar en dans. Jeg vil se hva de gjør.
-Det er ingenting som angår deg. -Men tydeligvis dem.
Krystle flørter med en ukjent, men ganske stilig kar. Kom nå.
Har du det hyggelig? Det har jeg.
Det føles...nesten fortryllende.
Det er noe helt spesielt.
-Hvem er de? -Jeg vet ikke...
Ikke gjør noe dumt.
Husk hva jeg sa om babyen din. Du avgjør det selv.
Jeg skal ikke gjøre noe.
HJELP
Jeg føler meg bedre. Vil du danse?
Krystle, er du her? Er dette det nye trendstedet?
Skal du ikke presentere oss? Jeg er Alexis Dexter.
-Robert Travers. Legen hennes. -Psykiater, selvsagt.
Har du slått noen små barn i det siste?
-Det passer ikke nå. -Jo da. Jeg vil snakke med deg.
Og jeg vil snakke med deg. Jeg vil gjerne ha en sigarett.
-Når begynte du å røyke? -Nylig...
Jeg vil prøve en av dine brune sigaretter.
Du har visst endret stil. Du røyker, ingen smykker...
-Sigarettene, Dex. -Her er fyrstikker.
Du burde ikke røyke som har allergi. Hyggelig å treffe dere.
-Har du bodd lenge i Denver? -Nesten et år.
-Jobber du på et sykehus? -Privat praksis.
-Hva er du spesialist på? -Allergier.
-Fascinerende. -Det er du virkelig.
Det var hyggelig å treffe deg.
Noe er galt. Hun ser redd ut.
-Jeg tilbyr henne skyss hjem. -Ikke vær så naiv.
Hun er allergisk mot Blake og ser skyldig ut fordi hun er utro.
Det synes tydelig på henne. Kom, så går vi.
Så tåpelig, å skrive "hjelp", som i en gammel film.
Det fungerer aldri.
Vil du leke? Da vet jeg noe som er mye morsommere.
Du er altfor nydelig til å være sint på lenge.
Jeg hadde en hyggelig kveld. Vi burde gå ut oftere.
Sov søtt.
-Hvem er det? -Blake. Får jeg komme inn?
Du husker vel at vi skal gå på veldedighetsballet i kveld?
Ja visst. Jeg gleder meg.
Selv om de siste døgnene har vist at vi bare er gift i navnet,-
-så er ballet viktig for forretningene mine.
Jeg vil be deg om å spille kjærlig hustru, hvis du kan.
Hun er utrolig. Hun kastet meg ut og freste som en bakgårdskatt.
Og i går kveld, avslørt i skammen, er hun så elskverdig.
-Hvor falsk kan man være? -Skal du rakke ned på Krystle igjen?
-Du liker henne visst? -Hun har alltid vært vennlig mot meg.
Selvsagt. Du er jo en mann.
Si meg... Har Krystle lagt an på deg?
-Så, Dex. Si sannheten. -Nei, det har hun ikke.
Og jeg tror ikke det du tror, at hun er utro.
Hun var selvsagt bare ute og danset med legen.
Du er så naiv. Hun er utro med ham.
-Og det får deg til å smile. -Fra øre til øre.
-Du er pervers, Alexis. -Jeg vet det, men på en herlig måte.
Den eneste legen jeg bryr meg om, er kong Galens, og hva han har å si.
Når kommer kongen til å gå igjen? Noen prognose?
-Er du så bekymret for det? -Snarere utålmodig.
En klar prognose er at han kommer til å gå når nervene begynner å reagere.
Det begynner med at han kan bevege tærne.
-Går det raskt når det begynner? -Ja. Er du mindre bekymret nå?
Unnskyld at jeg besøker deg så sent. Det har vært så hektisk på jobben.
-Her er noen blader. -Så snilt av deg.
Det virker som en evighet, men alt er tilgitt.
-Har du bestilt mat? -Ja, men nå trener jeg.
Det er viktigere enn mat. Nå ja, nesten...
-Hvordan går det? -Ikke særlig bra, dessverre.
Ingen forbedring, iallfall ikke ennå.
Legen sa at det ville ta tid.
Men når det skjer, skal vi feire. Himmelen vil lyse opp av fyrverkeri.
Og champagnen skal flomme som i fontenene i Versailles.
Du vil aldri ane hvor mye det betyr at jeg får bo hos deg.
Men når jeg kan gå igjen,-
-skal jeg gi deg lønn for all innsatsen.
Det tror jeg, Galen...
Jeg tenkte at du ville ha litt selskap og litt atspredelse.
Eller hva?
-Det er det samme. -Det ville ha vært hyggelig.
En rolig kveld sammen, bare vi to.
Maten din er der ute. Jeg skal hente den.
Bilulykken var den verste denne måneden.
Nå til ballet som forventes å samle inn to millioner dollar.
Mrs. og Mr. Carrington, kan dere komme hit?
Kan du fortelle hvorfor stiftelsen er så viktig for Denver?
Svaret er enkelt. Estelle Holloway har viet livet sitt til barn i nød.
-Vi skylder hennes minne... -Hva er det som skjer?
-...for å holde stiftelsen gående. -Takk, Mrs. Carrington.
Du har stjålet livet mitt! Gi det tilbake!
Jeg er Krystle Carrington! Det er meg!
Slipp meg! Hva vil du meg?
Jeg vil at du skal elske meg.
Du er sinnssyk!
Er jeg det?
Vi får se.
Jeg vet hvordan kvinner skal tas. Alle kvinner...
Du får se hvordan det er å bli elsket av en som kjenner kvinner som meg.
Tekst: Nina Flesvik www.sdimedia.com