- מגרב ...
שאהזדי אהובי ...
אני חושש שהזמן שלי קצר ואני חייב להבטיח את התחום.
היועץ הנאמן שלי, מג'רב,
מזמן הגשת האנשים שלנו כוויזייר שלהם.
ואני לא יכול לחשוב על אף אחד אחר למלא גם את הנעליים שלך.
תודה לך, הסולטן שלי.
המשאלה היחידה שלי היא להמשיך לשרת את עמנו.
וכך תעשה.
מגרב, כן המשך בתפקידך
כמו החכם ביותר יועץ מהימן.
עם מותי, הנסיכה שחאדי
ישלוט כ סולטנה מבגדאד.
זה של אללה ייעשה.
- לא!
לא!
זה תורי!
זכותי!
אף אישה מעולם לא הוביל את עמנו!
זה יהיה... זו תהיה תועבה!
זה משאלתי ופקודתי!
לשחזדי יש הוכיחה את שוויה
והמחויבות שלנו לאנשינו.
זמנים משתנים.
היא הרוויחה את הזכות לשלוט במקומי.
כך יהיה.
- זה ... זו קדושה!
זוז מהדרך שלי!
- הוא יכול להיות מטריד מעט.
אבל הבת שלי, אתה תסתדר.
- בכוח שניתן אלי על ידי האנשים האפלים,
אני מצווה עליכם להגיע אלי!
הנה אתה.
שלי, כולם שלי.
עדיין לא מספיק חזק!
סבלנות, סבלנות.
אם לא תבוא אלי,
אז אהיה אמיצה המערה בלבד.
ואז נראה מי יושב בראש כס המלוכה כסולטאן.
- הגן האהוב על אבי.
ראוי שאנחנו כבד את זכרו ביום זה.
- זה.
רק כאן, אנו מוצאים פרחים
שמתאימים ליופי שלך, הוד מעלתך.
- כבר סלחתי ההתפרצות שלך
בתאי של אבי.
ואני אסיר תודה,
אבל הרגשות שלי, הם כן כנה, הוד מעלתו.
- חנופה פרחונית, ויז'יר.
- שבחים כנים,
והיום, אני פשוט מגרב.
- כן! נחמד לשחרר מעצורי המשרד
מדי פעם, לא?
- כן זה כן.
אולי אנו יכולים לעשות זאת זה לעתים קרובות יותר ...
- תראה! שם!
אני אוהב אקרובטים.
- גברים קופים קטנים חסרי דעת.
חשבתי שבגדאד זה אמור להיות נדיב.
בדיוק הגעת לכאן. תן להם זמן.
עיר לחגיגה היא עיר עם כסף.
ואני בטוח שיש כאלה למצוא את דרכו לידיים שלנו.
- עזרה! אש!
מישהו הוציא את זה, מהיר!
- אוי לא! הזיקוקים הציתו!
עזרה!
- הו!
- תפסיק! גנב!
עזרה! עזרה!
- הכי מרשים!
אני צריך לאהוב לתגמל את הצעיר ההוא.
- אכן.
הכי מרשים.
- הו תודה לך!
- כל עבודה של יום, חבר שלי.
אה, מדבר על זה ... - אה?
הייתי באמצע שלי כשכל זה קרה.
אז אולי תוכל ראה את הדרך שלך ל ...
- אתה מציע שאשלם לך שעשית לי טובה?
הקוראן אומר לעשות מעשים טובים
והתגמולים של גן העדן מחכה.
אבל בינתיים ...
- בינתיים?
אני לא זוכר קורא את החלק הזה!
ובכן, זה בהחלט צריך להיות שם, אתה לא חושב?
- לא!
- אממ ...
- שחרר אותי!
- אהים!
- טעות.
זה בכלל לא מה זה נראה כמו.
- בטוח למדי שזה בדיוק כמו מה זה נראה,
אבל לא את הדאגה שלי.
מישהו רוצה שיהיה מילה איתך.
למזלי יש נראה שהשתנה.
- לכידתך את הגנב היה מרשים ביותר.
מה שמך, Acrobat?
- אלדין.
- סלח לי. לא שמעתי אותך.
אלדין, גברתי.
אתה יכול להתקרב, אלאדין.
אני לא נושך, אלאדין.
בוא לכאן בבקשה?
הקסם הזה היה במשפחתי במשך שנים רבות.
זה הגן עלי מפני הרע
ועכשיו זה יגן עליך.
זה יותר מדי, גברתי.
הוא בהחלט צודק.
זה הרבה יותר מדי, הוד מעלתך.
- אומץ לבך ראוי לגמול
ואני רוצה שיהיה לך את זה.
תענוג לפגוש אותך, אקרובטים ...
אלאדין.
- מה קרה הרגע?
- האם אתה באמת לא יודע?
- אללה נתן לו עיניים והוא לא רואה.
- תפסיק עם זה. אתה לא איש קדוש.
- דברי צדיקים עלול ליפול מכל שפה.
אלדין, אתה לא יודע למה העיר הזו חוגגת היום?
- סולטן אחד הולך, מגיע סולטן אחר.
מה זה?
- לא סולטן. סולטנה.
כן, טיפש.
בדיוק נפגשת השליט בבגדאד.
- חכה!
איך יכולתי לפספס את זה?
ובכן, אולי הקסמים על פרק כף היד שלה
לא היו הקסמים היחידים היית מרוכז ב.
חשבתי את זה בעצמי.
חשבתי שהיא נראית לאהוב את אקרובט אלאדין.
- אני חושב גם את עצמי.
- שניכם כועסים.
היא הייתה...
היא רק שיחקה עם איכר.
- איכרים לא מקבלים מתנות כסף.
זרמים עמוקים יותר רצים בנהר הזה.
- אללה אמר ... תפסיק!
- חברים שלי, תנו לי רגע לאסוף את מחשבותיי.
אני אחזור.
אני מניח עד עכשיו אתה יודע מי אני.
- ברכות, ויצ'ייר.
- נפגשתי טוב, Acrobat.
- אלדין.
אתה יודע, הארמון יכול להשתמש בגבר כמוך
עם כישורים כאלה כישרונות, Acrobat.
- כבר קיבלתי התשלום שלי מהארמון.
גבר כמוך לא עובד לצדקה.
- גבר כמוני?
- אדם אמיתי מרוויח את דרכו.
אני מציע משימה ואת התשלום גדול בהרבה מהפרס.
- מה יכול להיות שווה יותר מזה?
- אולי הזמנה ל קהל עם הסולטנה?
- הסולטנה?
- מממ. למה היא זו שצריכה אותך,
אדם עם הכישרונות שלך וכישורים, צעיר.
- אקרובט, כך נראה.
בדיוק כך, רק כך.
תעזור לי השלמת משימה זו
ואני אלווה אותך מייד לארמון
איפה אתה יכול להרים איפה הפסקת.
היא ראתה אמיץ מאוד צעיר תושייה היום
כזה שבוודאי עוררה את העניין שלה.
עכשיו בוא.
עלינו להגיע ליעד שלנו לפני שהירח מלא.
החברים שלי, הם צריכים אותי. המעשה שלנו ...
- כרגע סולולטנה זקוקה לך
והיא מחכה לחזרתנו.
עכשיו בוא. עלינו לעזוב בבת אחת.
ראשית הוא מפלרטט עם נסיכות.
עכשיו הוא רוכב עם מלכות?
- האם הוויזארים מלכותיים?
- האם הם עוצרים אתה מפלרטט?
הוא לא נראה נעצר.
הוא גם לא נראה מאושר.
משהו קורה.
- כאשר אללה מכוון רוח חזקה,
אדם חייב להפליג במסלול הזה.
- חבר'ה, אנחנו חייבים לכו לתפוס סוסים ופנו ...
- עקוב אחריהם, הסכים!
- באמת שממה שוממה.
חשבתי שם שום דבר לא היה כאן.
המדבר מחזיק רבים, סודות רבים, Acrobat.
- אלדין.
שמי אלדין.
- שמות ותארים ניתנים להחלפה
ולא חשוב, אני אומר.
אז וויזייר, מה לעשות אתה דורש ממני?
- שד!
- כלי. כלי, ילד.
רצונו של אללה רץ דרכי.
אני רק אדם קדוש ביצוע רצונו.
- מה הוא רוצה?
- בפנים, יש קרוואן של אוצר,
מטמון של עושר ש הובל
מסולטאן לסולטאן מאז ומתמיד.
- תמיד תהיתי מאיפה הכסף.
יש מנורה.
זה מייצג את של הסולטנה זכות שליטה.
עליך להחזיר את המנורה ותביא אותה אליו מייד
כדי שתברך את זה.
ואז נחזיר את המנורה אז זה יחכה
הסרגל הבא שלה.
יש מכשולים בתוך המערה.
ולצערי, אני זקן מדי ומכה
להתמודד איתם, אז ...
עכשיו הצוות הזה יאיר את דרכך.
והחבל הזה יעזור אתה עם מכשולים אמרו.
פשוט הרפו את זה
ושם אותו בכל חור אתה נתקל ומשחרר אותו.
- זה יירד.
עליכם לחזור לפני ירח
כיוון שכך המערה תיסגר
ואני לא אוכל לפתוח את זה עד הירח המלא הבא.
יהיו לי כמה סיפורים לספר הסולטנה כשאנחנו חוזרים.
- כן כן כן. כן, כן.
עכשיו לך בבקשה.
- הוא אמר תן לזה ללכת ולשחרר.
מאת הנביא!
אה ...
אז כל סולטן חדש או Vizier עושה את הטיול הזה?
שוב עם האש?
אדם יכול לבלות חיים שלמים מנסה למצוא את המנורה האמיתית.
כנראה שמישהו עשה זאת.
אור הידע הורס חושך הבורות.
סוף כל סוף.
הו!
ויזייר!
- תודה ... שוטה!
איך אתה מעז לגעת סולטן מבגדאד!
אוי לא!
לא! לא!
איפה אלדין? - שש.
אנו נעקוב אחר עקבותיו חזרה אחרי שהוא עובר.
ואז אנחנו צריכים ללכת עכשיו.
- הנה זה.
זה הופך אותך לסולטאן?
- שם! תראה!
- כמו חץ זרוק היטב במשחק מקריות.
יד אללה הנחה את צעדינו.
- תודה, הו, חכם אחד!
- מספיק! אלאדין זקוק לנו.
- אבוי, חברנו קבר.
אנחנו מאחרים מדי!
- אני כבר מתגעגע אליו.
- אני כבר מתגעגע 30 הדרכמה שהוא חייב לי.
זה היה רק ​​20!
- על ידי הנביא!
- אלאדין!
ידעתי שאתה חי. ניסיתי לספר להם.
- תחילה היית משועבד ואז נקבר?
איך זה?
- הייתי קבורה, אבל לא משועבד, סמד.
- מה עם הוויזייר?
זה סיפור שרק נכנס אליו המספר, חברים שלי.
ואז התחל את זה כמו שצריך בהתחלה.
- המנורה עדיין מתחמקת מאיתנו, חיית המחמד הקטנה שלי.
אבל אני אהיה סולטן ו שחאדי תהיה הכלה שלי.
בזריחת הירח אני מחזיר מה שלי!
ואז עשיתי בליווי המערה ולזרועותיך.
ספר לי שוב על זה המנורה המיוחדת?
זה סמל של זכותו של הסולטן לשלוט.
הסולטאן או הסולטנה החדשה חייב לברך בזה
ואז זה בטח חזר למערה.
מעולם לא שמעתי של דבר כזה.
ואני חייתי בגדאד כל חיי.
- כל 23 השנים של זה.
- אני מסכים. יש משהו יותר מתחת לפני השטח כאן.
בואו נסתכל הצאצא
מכל האסונות האלה.
ובכן, זו בהחלט מנורה.
- בסדר.
זו מנורה רגילה.
- למה שיהיה כל כך הרבה מלכודות ששומרות עליו?
מי יודע למה מלכות לעשות משהו שהם עושים?
שמעתי פעם ... - אם זה שווה משהו
לויזר, אז שווה לנו משהו.
אנחנו יכולים למכור את זה.
אני לא יודע.
השתמשנו באחרון המטבעות שלנו על הסוסים.
- ואני לא חושב הוויזייר הולך להיות
משלם לך בקרוב.
אולי יכולת למכור את הקסם.
אני אדאג את המנורה, אז נמכור אותו.
- אני עדיין חושב יש משהו מיוחד
על המנורה הזו.
- הו! הו!
- אני גאון המנורה!
הזמנת אותי.
מדוע אתה מסתיר, אדוני?
קום כדי שאשרת אותך.
- סלח לי. לא זימנתי אותך.
אה ...
- הזמנת אותי מהמנורה.
אמרתי לך שזה מיוחד.
אז זו הסיבה הוויזייר רצה את המנורה.
- הפחדן הזה!
הוא שלח אותך לאמץ את המלכודות
שהוא צריך אמיץ את עצמו!
הוא כל כך לא ראוי.
- זה הופך אותי לראוי?
- ראוי להיות המנורה של הוויזייר חסרה.
- כן.
עשית טוב לומר לי הדברים האלה, בני תמותה.
בן תמותה?
אתה אמיתי?
גאון?
קסם הוא אמיתי.
הופעתי מתוך מנורה בתוך שאף עשן.
זה לא היה לך כלום?
- למעשה, זה היה כאשר הוויזייר
פתח את מערת הקסמים.
- חברי Vizier עם האפלים.
עליכם להימנע ממנו בכל מחיר.
- זה יהיה קשה.
אתה מבין, הוא עומד ביני לבין א ...
אישה שפגשתי.
- אה, עכשיו זה יותר לטעמי.
רומנטיקה היא המומחיות שלי.
אז מי זאת ... אישה?
- אישה מחוץ לליגה שלו.
- אני אישה שאני לא מעז לרומן.
- רומנטיקה? זה מה ש התחל את כל הבלגן!
דמוי רומנטיקה!
- אה, חברים של אדוני,
האם אתה בספק החיבה של אדוני?
הוא פשוט קרא לך אדוניו שוב?
- מי שמזמן אותי שולט בי.
יש לי גאון.
הו חכה. איך זה עובד?
- מה אתה רוצה?
אם הייתי כנה, ברגע זה, ארוחה חמה.
- סעודה!
עבורך ועבור חבריך?
- למה לא?
השתדלו לא להעמיס יתר הרשע, אם היית עושה זאת.
- הממ.
- מאת אללה!
קישטתי!
ובכן, הבטן שלך אמר אחרת, אדון.
- כישוף!
ג'יני. עכשיו שב. תהנה.
קדימה, קדימה, קדימה.
-? זה לא היה הכוכבים בעיניים שלך ?
? זה לא היה השמים שמעל?
? החיוך שלך היה רק התחפושת?
? והארנק שלי נעלם עם אהבתך ?
-? אהבתך ?
- איך אתה מכיר את כל השירים שלנו?
ג'יני.
- איכס! - היי!
- הסירחון הזה גרוע יותר מאשר בחלק האחורי של גמל מת.
- אה.
- אה, סליחה.
- אלאדין, בוודאי הג'יני הזה יכול לתת לך
כל מה שלבך חפץ.
אכן אני יכול, אדוני.
יש לי את כל זה יכולתי אי פעם להזדקק.
יש לי אותך, החברים הטובים שלי
שהם בשבילי כמשפחה.
יש לי את הבריאות שלי.
החיים שלנו נעימים.
חסר לי לחינם.
- לא חסר שום דבר?
- אם אני אהיה כנה ...
הדבר היחיד שחסר תהיה אהבה.
ושחזאדי הוא היצירה היחידה
זה יהפוך את הפאזל של חיי שלמים.
- שחאדי?
היא יכולה להיות שלך!
- אבוי, אני לא ראוי.
היא סולטנה.
ואני כלום אבל שחקן רחוב,
פשוטי העם.
- איכר. - פליבה.
- קובייה. - פועל.
- סרף. - בור.
- אאוץ!
ובכן, אני מבין מה הבעיה שלך היא, אלאדין.
שניכם צריכים להיות שווים.
אני אהפוך אותה לאיכרה.
- לא לא.
אני לא יכול לעשות את זה החלטה עבורה.
אני--
אם הייתי נסיך, ובכן, ואז היא תוכל לשקול אותי.
ובכן, אני יכול להפוך אותך לנסיך!
כך או כך עובד לי.
בני תמותה בוחרים בדרכים משלהם.
אני רק עוזר.
איך תגיעו להיות גאון?
מאיפה אתה בא?
- נולדנו לזה, עבדי המנורה המיסטית,
והכוח בו.
אתה והמנורה אחד?
- אם המנורה היו צריכים להיות מופרדים,
הייתי האיש האיש שלי.
אבל כל עוד זה נשאר שלם,
אני תמיד קשורה לזה.
אז אין לך הורים?
אין אחיות? אחים?
אני כמו שאתה רואה אותי.
- מה שמך?
- השם שלי?
הו.
בעוד 10,000 שנה ו אדונים אינסופיים,
איש מעולם לא שאל לי את זה קודם.
- אני אוהב לדעת שמות החברים שלי.
- אף אחד לא קרא לי גם זה!
ואז הגיע הזמן שינינו את זה.
אני אלאדין.
- אלדין.
ובכן, שמי הרבה יותר מדי זמן
וקשה מדי שתגיד.
אז אתה יכול לקרוא לי חבר,
למרות שאני חלקית לשם מוראט.
- המשאלה תתגשם.
- בדיוק.
עכשיו חזרה לעניינים בהישג יד.
אם נסיך אתה רוצה להיות,
אז מתאים בגדים הם בסדר.
תעמוד! למעלה, למעלה, למעלה, למעלה.
יאללה, מהר, מהר.
הממ.
זה אולי נראה קצת החוצה מבחינת אופנה תאריך
כי עברה דקה מאז ראיתי מה הנוכחי.
- הבגדים שלך! אתה נראה כמו נסיך!
- רואה?
אמרתי לך את חוש האופנה שלי היה טוב.
אני חושב שהסולטנה תמשיך להכיר את הלוליין אלדין.
- מתוקן בקלות!
- מרשימים.
אללה עצמו לא יכיר אותו.
- אללה רואה מעבר לעטיפה למתנה שבפנים.
- יש לעטיפה יותר ערך מהמתנה.
על מה כולכם עוסקים?
- אתה עדיין אותו דבר, מאסטר,
חוץ מכולם רואה אותך שונה.
אני לא בטוח שאני רוצה להיות "אתה שונה".
זה בדיוק מה שבפנים אתה שלעולם לא משתנה.
היא תאהב אותך האמיתית, היה סמוך ובטוח.
עדיין חסר משהו.
אה, חזרה!
זה יהיה סוף הכל, להיות הכל!
- מה זה בכלל אומר?
- יה סלאם.
לקחת את המילים ישר מהפה, אחי.
ובכן אדוני, אני מאמין שזה נפגש
הקריטריונים ש פיקדת.
- אני מניח שזה יספיק.
- די ?!
חה! בזקן הנביא!
אני מצטער, מוראט. אני...
רק רציתי לראות מה את יעשה אם המשאלה תשתבש.
ובכן, המשאלות שלי לעולם אל תשתבש.
סולטנה בהחלט לא יכול למצוא פגם בזה.
היא לעולם לא תראה את זה.
היא מעולם לא עזבה את בגדאד.
- ובכן נחש מה? אני אביא לכאן את הסולטנה.
- לא לא לא לא! ווהו, לא! לא.
שום קסם.
נזמין אותה.
היא צריכה לבוא לי לבד.
- הו.
אוקיי מאסטר. כפי שאתה מצווה.
נחמד לעזוב דאגות הארמון שמאחור
אפילו לרגע, כן?
- הם, למרבה הצער,
אף פעם לא הרחק מאחור.
ובכן, אולי הנטל של התפקיד
הרבה יותר מדי בשביל אדם אחד להתמודד לבד.
זו הסיבה שיש לי אותך, הוויזייר שלי.
ובכן, אולי אוכל להתכוון יותר בשבילך מאשר רק Vizier,
שחאדי, ולו ...
- הסולטנה שלי, אני מביא הודעה מאת שליח.
- שליח?
אתה עלול לקום.
שליח ממי?
- אני לא יודע, גברתי,
אבל הוא רכב סוס לבן ויפה.
- "הוד מעלתו המלכותית, הנסיך עלי אבבה,
"מרחיב את מזל טוב לשכנתו המלכותית
ומזמינה את הוד מלכותה ל להשתתף בחגיגה לכבודה. "
מיהו עלי אבבה?
אני לא יודע על שום משפחת מלוכה כזו בשם זה, הוד מעלתו.
- עם זאת, נשתתף.
- אה, היא כאן אדוני!
היא תיכנס בעוד רגעים.
- אני מוכן לקבל אותם.
- לא בדיוק.
אסור לראות את החברים שלך אחרת לא יתבטל הכל.
- חכה! מה?
- חרטות.
יש להם את כל האוכל הטוב ביותר בחדרים שלהם, מאסטר.
- טוב מאוד.
זה היה אחד משני דאגות.
- נכון.
עכשיו אתה, חביבי החתיך, צריך להכניס כניסה!
זה עושר שלא ניתן להעלות על הדעת, מגרב.
- אכן.
איך לא ידענו על זה עושר כזה?
איך לא ידעתי מהעושר הזה?
איפה המארח שלנו?
- לבסוף.
שמח לפגוש אותך.
ברכות ופשעים, אורחים מרוממים.
ברוך הבא לביתי הצנוע, הוד מעלתך.
- צנוע...
תודה לך, הוד מעלתך.
הרשו לי להציג הוויזייר הכי אמין שלי?
מג'רב ארשאד אל-בדור.
- ההזמנה שלך היא הכי אדיב, הוד מעלתו.
שלך, אה ... הבית די מקסים.
- ברכות אליכם מגברב.
בבקשה, הרשו לי את הכבוד לתת לך סיור קטן
לפני שאנחנו אוכלים.
- הכבוד וההנאה יהיה שלנו, הוד מעלתו.
אני אכבוד אם אתה הייתי קורא לי עלי, הוד מלכותך.
הוא מתייחס אלי כמו אחות קטנה.
- הכרתם כל אחד אחר כל חייך.
קשה לו לראות אותך בכל דבר אחר.
- אין לה כלום שאין לי!
ובכן, אנו מכירים אחד את השני.
אני מכיר אותו יותר ממה שהוא מכיר את עצמו.
- אם כן, היית עושה זאת תראה מה נמצא עכשיו בליבו.
אני יכול לגנוב את השף שלך, הנסיך עלי.
מגוון המנות שהגשת היה מדהים.
לא ידעתי את השמות של מחציתם.
- גם אני לא. - אה?
- אה, אה ...
השף שלי יחסית חדש באזור זה.
- זו הסחה נעימה.
הגן שלך מקסים.
- אהה! אני מנצח שוב.
- אתה מתכוון, רימית שוב.
- פצעת אותי.
היה אי פעם גבר לא מובנים יותר לא נכון?
- אה, אני מבין אותך בסדר, סמל צמר-ראשים!
הפעם הלכת רחוק מדי!
- מזג! זה רק כסף קסם!
זה העיקרון!
- זה תמיד האיש הכנה הסובל!
- האקרובטים!
אלאדין!
לאלדין יש את המנורה!
- הגן שלך באמת מדהים, הנסיך עלי.
בבקשה, רק עלי.
מעולם לא ראיתי צמיחה כה שופעת לפני כן.
עצים יוצאי דופן כאלה.
- הגנן שלי התקשר זה יער.
- אני אוהבת גנים.
- כמו שאני עושה.
כנער הייתי לשבת על העצים יחפים
ולנגן בחליל.
מעולם לא הורשו לי לטפס על עץ.
- אמ, חוקים, טקסים, הגבלה.
- כאלה הם החיים שלנו.
אסור לך לפחד לעולם לשבור כלל
אם זה אומר קצת אושר.
- קשה להגיע לאושר כשאתה שולט בממלכה.
אתה יודע את זה.
אני יודע שאני כמהה לחיים זה יותר מפסיקה.
- הבית שלך באמת יפה, הנסיך עלי.
- עשה זאת ביתר שאת על ידי שלך נוכחות, הוד מעלתו.
בבקשה, אין חנופה.
אני מקבל את המילוי הזה בבית.
- כל מלכותית עושה, אבל בוודאי שיש לך
למד להבין את ההבדל בין שקר לממשי?
נראה שיש לי פספס את השיעור הזה.
- הרשה לי לשתף את הפרק דילגת, גברתי.
היו הכוכבים עצמם ליפול מהשמיים,
הם לא יכלו להתאים הניצוץ בעינייך.
אפילו ילדת הכפר העמומה ביותר לא ייפול על זה.
- קול הצחוק שלך זה כמו למוזיקה מתוקה
ומשמח את ליבי.
- זה יותר טוב.
הידיים שלך כן חם כמו החיוך שלך.
- הם רק ידיים.
- הם רועדים וכך גם ליבך.
אני חושב שלמדתי השיעור, הנסיך עלי.
אתה לימוד מהיר.
- יש לי מורה טוב.
ומה יש התלמיד למד?
זה העיניים.
הפה יכול לדבר,
אבל העיניים דבר את האמת.
ואז אתה יודע את האמת מהעניין שקשור אלי.
הוד מעלתך?
בוא הצטרף אלי.
- הנסיך עלי, אני ... לא יכולתי.
- אה אה. מ"מ מ"מ.
הגן שלי, הכללים שלי, ואין כאלה.
לבוא. אני אעזור לך.
- אמי נהגה לומר,
"עלייה, לבי, זמן לישון.
הירח יהיה תחזור מחר. "
- עלייה?
- השם האמצעי שלי.
אבא קרא לי שאהזאדי
בגלל שהייתי נסיכה בחייו,
לא רק במשרד.
אבל אמא שלי קרא לי עלייה.
יש לך שם פרטי לשתף?
מגרב, מה אתה עושה?
- אל, לא.
תודה לך, הנסיך עלי,
או שאני צריך לומר אלדין?
- העיניים! לוליין!
- כן יקירי.
הוא הוליך אותנו הכל להאמין
שהוא נסיך אמיתי.
- אבל הארמון, הגן!
- כל קסם!
- תעזוב אותה, מג'רב.
קסם?
- הנה.
- הזמנת אותי, אדון?
פיקוד עלי.
ג'אני, אני די כמו הארמון הזה.
העבר אותו ליון פסגת ההר כאן.
אני אשלוט משם כסולטן ...
עם הכלה החדשה שלי, כמובן.
- לא!
ג'ני, קח את כל זה עכשיו יש לי לבית החדש שלי.
תודה, שוטה.
תיהנו מחזרתכם לעוני!
- לא לא...
הבה?
ידעתי שכן טוב מכדי להחזיק מעמד.
- אלדין, מה קרה?
הוויזייר קרה.
וכאן יש לנו ללכת להגדיר את זה נכון.
איך נגיע לשם?
אין לנו סוסים, אין גמלים, שום גאון!
מגרב לקחה הכל!
ונחזיר את זה.
איך? אין לנו נשק, אין קסמים.
יש לנו אחד את השני.
- יש לו גאון.
עלינו לעזוב בזמן שאנחנו יכולים.
יכול להיות שהוא לא יחסוך מאיתנו כשאנחנו נפגשים בהמשך.
- אלדין, זה סימן,
סימן לכך שאין לנו עסק - קבלת תמלוגים.
הדאגות שלהם אינן שלנו!
- בשמים, כולנו נראים אותו דבר,
אנחנו פשוט הולכים בדרכים שונות.
- אז אדם רשע בשלטון לא נוגע לנו?
כל זה קרה בגללי.
זה לבטל את שלי.
אני איתך, אלאדין.
- כמו שאני.
- כאשר גבר נמתח הושיט לו יד,
אחיו רשאי לא לסרב.
- או אחותו. אני אלך.
אבל רק בגלל שאתה הרבה
בקושי יכול לקשור אבנטייך בלעדי.
- למה, הזוהר מהלחיים שלך
מבייש אפילו את הירח וכוכבים לנסיגה.
- מה אתה רוצה, ויז'יר?
זה סולטן בשבילך, כבש שלי.
- אני לא הכבש שלך!
ג'יני.
ארוסתי זקוק לבגדים ראויים.
כמצוותך, אדון.
- אה, יותר ויותר יפה.
ג'יני, אולי תלך.
- אני לעולם לא להתחתן איתך, וויזייה!
- הממ. עקיצות הארס שלך,
אבל אני אמשוך את שלך ניבים די מהר.
עכשיו הכינו את עצמכם, עליא ...
אהובי.
- לעולם אל תשתמש בשם הזה!
- זהו זה אלא אם כן נמצא יותר.
- צריך להיות יותר קדימה ליד ההר.
- כל כך חם כבר!
אני לא חושב אנו יכולים להגיע עד כה!
אלאדין, אנחנו עדיין קרוב מספיק לבגדאד.
נחזור ו תפוס אספקה ​​לפחות.
- לא. אין לנו זמן.
אנחנו לא יודעים מה התכנון של מגרב.
עלינו להתקדם.
אם להיות כנה, אני לא ממהר להיפגש
עם רשע עם גאון!
- סמד ...
אני לא יודע מה הגורל שמחכה לנו.
קח אומץ, אחי.
אנו נעשה את זה נכון.
- אתה תמות בגלל שקר?
- אפילו הוויזייר דיבר במעט חוכמה.
הוא אמר שזה אף פעם לא עצוב לחבק את גורלך.
אני לא אוהב את זה. - גם אני לא, אחות.
זה זעקת כשפים.
- חבר'ה?
עזרה קטנה? - דאירוש!
- נו באמת, דריוש!
- אני מחליק!
- זו מלכודת!
תחזיק אותי!
דריוש! תפוס את היד שלי! תפוס אותי, תפוס אותי.
אני לא יכול ...
דריוש! - אחוז בידו!
- תפוס את היד שלי!
לא!
- אוכלתי את ארוחת הצהריים שלך, הוד מעלתך.
דריוש היה עושה זאת יש משהו נשגב לומר
אם הוא היה כאן עכשיו.
- אם לא היינו כאן, הוא יהיה כאן.
- זה קורה שוב.
עלינו לחסות!
- אה!
אחות!
- נוונה!
- סמד!
סמד!
- לא!
אה--
אוי לא! - הוא מת!
הוא מת!
- אני... אני לא ... אשתך!
האם זה באמת השלם של העולם שלנו?
כמצוותך לראות, אדון.
- האדמות שמעבר לאדמה, אוקיינוסים עצומים!
חייבים להיות מראות ומתפעלת לראות.
- אה, אכן, אדון.
האם היה אכפת לך לראות הר געש מקרוב?
זה באמת מופלא דבר לראות ממקור ראשון.
למרות שרק צריך, נכון?
הר געש? מה זה הר געש?
- זה-- - לא משנה.
אולי תוכלי לספר לי אחר כך.
לעת עתה אני מבקש לשמוע עוד על האדמות הרחוקות האלה
ומי שוכן שם
וכל הזהב שיש ברשותם.
- כרצונך, אדון.
זו כישוף.
מגרב יודע שאנחנו באים.
אני לא חושב. הוא הציב מלכודות.
אבל אם הוא היה צופה בנו,
הוא היה מוודא כולנו היינו מתים.
הוא משחק איתנו.
אנחנו רק זבובים ברשת שלו.
- זה אפשרי, אבל אני חייב להאמין
שיש סיכוי לקבוע זכות זו.
עלינו לנסות.
- כולנו נמות בניסיון?
בדיוק כמו דריוש?
בדיוק כמו...
זו אשמתך.
אם לא היית מנסה להרשים נסיכה,
כולנו נחזור לבגדאד עכשיו, מתכנן את המופע הבא שלנו!
ועכשיו אחי מת בגללך.
- נוונה, אני מצטער.
שום דבר מזה לא היה אמור לקרות.
- אם אתה מצטער, בוא נחזור עכשיו!
לפני שיהיה מאוחר מדי!
אנחנו לא יכולים לעשות את זה.
עלינו לסיים את זה.
אנחנו מתים כדי להציל אישה אתה מדמיין שאתה אוהב?
- הוא לא היחיד.
- נוונה ...
אנחנו כמשפחה.
אנא.
דריוש וסמד, גם הם היו אחיי.
- אתה כל כך עיוור!
דריוש וסמד יבואו בעקבותיו אתה עד קצות הארץ!
כולנו היינו ...
אבל הובלת אותנו לזה, ועכשיו הם מתים.
סיימתי.
- נוונה, בבקשה. אני לא אמות בשבילה.
יתכן שתעקוב אחר ליבך ...
אבל שלי מת.
אני חוזר לבגדאד.
חזור איתי ולחיות
או להישאר ולהיות טיפשים.
אני מצטער, נוונה.
עלינו לסיים את זה.
עלינו לעצור את מג'רב.
- כמה שומרים מסיירים?
כשאחלתי לארמון, חוויתי לשומרים הרבים האלה?
אני יכול לומר בבטחה שזה העניין העבודה של הוויזייר, אני מאמין.
אבל החלון הזה נראה מזמין במיוחד.
- גבר עומד על כתפיו של אדם אחר
צריך להיות יכול לעשות זאת ללא מאמץ.
בוא נראה אם ​​זה נכון.
איפה מגרב שומר על הסולטנה?
זה יכול להיות קשה או קל, ידידי.
אני הולך לשחרר את הפרסום הזה ותתן לנו תשובות.
אם תצעק ...
אנחנו לא היה הפעם כל כך עדין.
איפה הסולטנה מוחזקת?
ולשם מה החג?
אתה הלוליינים.
- כן.
אנחנו כאן כדי להציל את הסולטנה.
- היא בקומה השנייה.
היא צריכה להינשא לסולטאן מחר.
- הסולטאן?
- מגרב. הוא עשה את עצמו לסולטאן.
אנחנו חייבים למהר.
ותסלח לי.
תן לי את זה.
אינך יודע דבר על לחימה.
- אני לומד.
- שחאזאדי! - אלאדין!
חזרת!
אני כל כך שמחה לראות אותך!
- אתה?
- חכה! לא! אני לא.
שיקרת לי!
- אני יכול להסביר, אבל עכשיו זה לא הזמן.
לקחת את המילים מהפה שלי.
עלינו לעזוב מהר.
ובכן, זה מסביר את זה.
- אני לא צריך שום מציל,
אבל אני מרוצה מכך עשית את המאמץ.
- לא יכולתי לעשות דבר.
זו אשמתי ואני צריך להגדיר את זה נכון.
- הכנות החדשה שלך מרענן, Acrobat.
אני מצפה ל שומע את סיפורך.
- זה עוד לא נגמר.
ובכן, זה לקח אותך ארוך מספיק.
הבעיה עם מלכודות החול?
שחאדי, הפרח שלי,
מתפלל עם שוב האספסוף?
אתה יודע, אפילו ב לבוש של עבדים,
אתה עדיין הכי יפה פרח בגינה.
למרות זאת...
ג'יני?
הרבה יותר טוב.
עכשיו בוא.
בוא לשבת לידי, הסולטנה שלי.
- אני לא הסולטנה שלך!
- הממ.
ג'יני?
הדובדבנים האלה טעימים.
נפילתך מהחסד
זה גם טעים.
- הטעם שלך מוטל בספק, ויסייר.
- סולטן.
- בשם בלבד.
בלי הגאוני, אתה רק איש קטן
עם לטאה קטנה.
- הממ. אכן.
נתקן התרחיש הזה.
ג'ני, דאג לכך תנין אהובי
הוא יריב אימתני עבור ה- Acrobat.
אה, ותהיה בטוח שהוא נושם אש.
זה אמור לגרום לדברים מעניין יותר.
כפי שאתה מצווה, אדון.
- מה חשבת לעצמך?
- חשבתי הוא היה נלחם בי בעצמו!
- אם אנו עוברים את זה, אני אהרוג את עצמי!
- אלאדין!
מעולם לא הבנת המשרד בו החזקת.
האנשים לא רוצים חבר.
הם רוצים סרגל.
- הנה, ראשן גדל!
- סולטן מוביל מעניש לפי הצורך.
רק גבר יכול יודע את הדברים האלה.
- גבר אמיתי לא צריך גאון שיגשים אותם!
- אולי, אבל זה עוזר.
- כאן, אחלה חיה גועשת גדולה ומכוערת!
- זמיר!
זמיר!
גבורה היא אין תחליף למיומנות.
- אלף ריסים לא הספיק לך!
- ברוח, שוטה.
- כן. תעוף, שוטה.
רוצו חזרה לרחבה ממנו קמת ...
... ואני אתן לך לחיות.
הוא אף פעם לא מוותר על זה בקלות.
הוא קשור למשהו.
שומרים, מצא אותו והרג אותו.
- אתה נחש עשוי משקרים!
אבל לעולם לא איתך, מתוק שלי.
היה בנוח. הכל ייגמר בקרוב.
רוח כזו.
אנו נעשה התאמה מושלמת פעם הנשמה שלך
השתלב עם האפלים.
גאני, תביא לי את שלי להעלות קערה וכלים.
יש לנו טקס להופעה.
המשאלה שלך היא הפקודה שלי, מאסטר.
- חשפתי הצצה אמנויות האופל
לאלדין ההיא ההיא.
הוא לא הבין דבר.
- בן תמותה דבילי.
- כן. כן הוא כן.
התכוונת לאלדין, כן?
- אבל, כמובן, מאסטר.
אני קורא לך אה, כהים.
אני נותן לך את שלי דם חיים.
המסירות שלי.
הצעתי להם המוח והנשמה שלך.
שארכם,
ובכן, זה יהיה תהיה השכר שלי.
לעולם לא תחיה לאסוף אותו, חזירים!
יש את הרוח המתריסה אני אוהב כל כך.
נהיה התאמה מושלמת ברגע שזה מתיישר לשלי.
- איזה עניין של אדם צריך קסם לדחוף את רצונו לאחר?
נתת ללב שלך לאיכר!
קסם שכמותו מעולם לא נתת לי!
האם זה המקום בו הכל התחיל?
טיפש עצוב ...
לבי היה לעולם לא שלך לטעון!
- הלשון החדה הזו תהיה היה דבר ראשון שאני שותק!
- הו! הו!
האפלים מברכים אותי עם הפנים שלהם.
אני הכלי החי שלהם.
ובכן, אם יש לך כוח כזה, איזה צורך יש לי בשבילי?
- המחיר שהם גובים הוא גבוה.
שנותיי ייעלמו כמו העלים
זה נסחף מ עץ בסתיו.
אתה תפעל כצינור שלי מהיום הזה ואילך
לבצע את רצוני
כדי שאחיה שנות הפנאי שלי איתה.
זה יהיה מעשה הקסם האחרון שלי.
האנשים האפלים מתקשרים אליך, שזאדי!
תפסיק עם זה, אתה שוטה! זה אני!
מג'רב מוגנת! הרס את הקערה!
הצילו את שחזדי!
- לא!
אתה חושב שניצחת?
אתה כלב חסר ערך.
בוא לתבוע את השכר שלך.
תנין!
- נקודת התורפה של הדרקון זה העיניים שלו.
לכו לעיניים!
אני מודה שאני הכי התרשם, Acrobat.
מעטים גברים עברו יום כמו שלך
וחי לספר את הסיפור.
למה, חזרתם לסולטנה וזכתה בלבה.
אמדת במערת המוות.
האם ציינתי את זה השם האמיתי של המערה ההיא?
היה לך גאון, ארמון
ואהבה אמיתית לכולם בפרק של יום.
נלחמת בדרקון, וחי.
הכל בשבילה.
האם זה היה שווה את זה?
אולי עלינו לעשות זאת שאל את חבריך.
היו לך חברים איתך כשנכנסת, נכון?
חברים נאמנים, אני זוכר עכשיו.
נאמן עד הסוף, אני מאמין שהביטוי הולך.
אבל כולם עמדו בסופם עוזר לך למצוא אהבה אמיתית.
פשוט הבנתי את זה אתה בדיוק כמוני.
מדוע, אתה מחסל ו להרוס כל דבר
וכל מי שנכנס הדרך של מה שאתה רוצה.
למה אתה יכול להיות הבן שלי!
הממ, יש אחד של החברים שלך.
אני חושב שאשמע הצעקות שלו
בחלומותיי הלילה.
אני יודע שתעשה זאת.
לקח לך מספיק זמן.
הוא כולו שלך, חיית המחמד שלי.
אנחנו הולכים יחד, ויז'יר!
- לא למדת כלום, טיפש!
עכשיו תמות!
תן לי לחיות אותי בשלווה.
תנין!
ברור שטעות, שוכר אקרובט.
- אינשאללה, הנח את ידי.
- תנין!
שחאזאדי נתן לך כוח קסם באותו יום, Acrobat.
לא!
ג'יני?
הרוג אותו.
- כן אדוני.
- מה קורה?
מדוע הוא עדיין חי?
- גם אני מופתע, הו מאסטר.
- שום קסם אינו כה חזק.
כן, והוא גם לוליין זריז!
באמת המיומנות שלו הוא ללא תחרות!
- אני המאסטר שלך.
אתה חייב לציית לי!
- כל משאלה שלך היא כמו פקודה לי.
- הרוג את האיש הזה.
- כן אדוני.
נראה שהוא נהנה מחסד מלמעלה, הו מאסטר.
- מספיק! אני מחזיק המנורה!
אני לא רואה שום מנורה.
מי שמחזיק המנורה מצווה עלי.
הנה הנה המנורה שמפקד עליך.
- אה, כן, המנורה זה קושר אותי עם הכוח שלו,
אף פעם לא להיות מושמט.
עכשיו הסר אותו מעיניי!
- כן אדוני.
- לבסוף.
מעולם לא היה קוץ גדול יותר בצדי.
יש לך הרבה לדון, ג'יני.
אין מקום לחברות בתחום השלטון.
חברות הוא האוצר הגדול ביותר
מכל, אתה שד.
- אתה עדיין חי?
עבד בוגדני, תהרוג אותו ותסיים עם זה!
- אין מנורה, אין מאסטר.
- בסדר גמור.
סוף כל סוף.
אתה מדבר על חברות?
הסכין הזה בטוח נראה זה יכול להשתמש במלווה.
אני מקווה שיש מספיק חיים שנשאר בך לראות
מה אני עושה לחברך האחרון.
מה אתה מדמיין שאתה הולך לעשות עם זה?
- זה!
חזרת.
אמרתי לך שאתה לא יכול לקשור את אבנטייך בלעדי.
- גאני, צא!
האפלים עדיין תעדיף אותי, איכר!
- אה!
- אפילו עד הסוף, אתה נמנע מגורלך.
- השתמטות דברים זה מה שאני עושה.
זה כל מה שיש לך היה טוב אי פעם.
זה עבור חיית המחמד שלי!
זה לגניבת המנורה!
וזה מיועד גונב את לבה!
- האם יהיה כזה בשביל להיות גבר טוב יותר ממך?
- סוף הולם לנסיך שיהיה.
כמו שאמרת, עלינו כולם מחבקים את גורלנו.
- אין ג'יני, אין חברים,
אין קסם, אז שום קסם!
תמות, אקרובט!
הוא מתעורר. הוא נשמע מבולבל.
- אם הוא חושב שאני מלאך, אז הוא בהחלט מבולבל.
- עדיין לא, לבי.
היית חסר הכרה במשך ימים רבים.
- מגרב?
איפה אנחנו?
- היו בטוחים. אנחנו בבית.
אתה במיטה.
- מגרב כבר לא.
הרגת אותו.
- לא.
רוח גדולה הגיעה ו נשא אותו מהמצוק.
- לא רוח גדולה.
היה לו דחיפה קטנה.
לא יכולתי לאפשר מכשף דו-סיבי
להרוג את החבר הכי טוב היה לי אי פעם.
תודה, מוראט.
חבר שלי.
אבל מה מכם עכשיו? לאן תלך?
הרסתי את המנורה.
- לאן שלא ארצה, מאסטר לשעבר.
אני כבר לא כבול למנורה.
- אני מרוצה.
הרווחת את החופש שלך.
אני מניח שאצטרך להיות גם בדרכי.
- בדרך שלך?
- בית.
אני לא רוצה לגרום לך כל בעיה נוספת.
- אתה בבית.
לעת עתה ולתמיד.
מצאתי את זה.
אתה לא גורם לי בעיות.
לא עכשיו, בכל מקרה.
- אבל...
אני לא מה שאתה חושב.
אני לא נסיך.
שיקרתי לך.
- אתה נסיך ...
פה.
כל חיי עברתי כל נחמה
אי פעם יכולתי לרצות או לקנות
חוץ מהאהבה של אדם ראוי.
אתה אדם ראוי, אלאדין.
וכמו סולטנה,
אני קובע את החוק ויכול להתחתן עם מי שאבחר.
אני בוחר בך, אם יהיה לך אותי.
- אני מניח.
אין לי זכות לסרב סולטנה כל דבר.
- אלדין, מה היה האחרון דבר שאמרת למגרב?
- כולנו חייבים לאמץ הגורל שלנו.
- בסדר, כולם, שמור מרחק! שמור מרחק!
כי יש לי חתונה לתכנן!