EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Rett før det 19. omløpet
kom den store Mr. Wilford ut av kulden.
Det var de to lokomotivenes tid,
da halen ikke lenger var halen, men et grenseland.
En tid med slu grep og kompetent togdrift,
med omløp som ble forstyrret og nye spor på nytt terreng.
Javi, hører du?
Javi? Faen.
Hører du meg, gå over til nødsamband.
Jeg går til koblingen.
Håp var vår eneste spire,
i krigen mellom Store Alice, 40 vogner langt,
og Snøbryteren, 994 vogner langt.
Snøbryteren står dønn fast.
Gjør det Mr. Wilford ber om,
ellers lar vi dere bli igjen her.
Si til Mr. Wilford at Snøbryteren aldri overgir seg.
Hvem er du?
Fyren du sparket inn bakdøra til.
Jeg er sikker på at vi kommer overens.
Han mente det ikke slik.
Vi kan diskutere når vi er i gang.
Høres rimelig ut, Alex. Mora di er nok enig.
-Hvordan får vi til det? -Gi meg alt på lista.
Øl?
-"Gulrøtter, agurker". -Må vi skaffe alt dette?
Vi har cirka tolv minutter før det er for kaldt til å dra.
Du!
-Bagateller. -Vi har ikke noe valg.
-Linjene og undertoget er nede. -Vi må bruke løpere.
Fra bryggeriet, seks flasker Spormannsøl.
Skal bli!
Fra biblioteket, en kopi av Rebecca av Daphne du Maurier.
Ruth, du blir med. Roche, hold linja.
-Ag-sek! -Her!
Till, bli med. Et knippe gulrøtter, én agurk, seks egg og en høne.
-En høne? -Ja.
Javi, har du kontakt med Mel?
-Vi ble stoppet. -Forsto det.
-Har du kontakt? -Nei.
Wilford styrer Snøbryteren.
Hun vil vite det og gå til nødsamband.
Melanie, kom inn, dette er lokomotivet.
Vakker dag her ute.
Ja, behagelige 118 minusgrader.
La oss få deg om bord.
Jeg er ved kobleren. Festene er på.
-Mel, du kan ikke koble oss fra. -Jeg vet det.
Vi har brukt for mye kraft på å flykte
til å komme i gang igjen.
Du hadde rett, Ben. Jeg gikk på.
Om jeg sprenger koblingen,
får dere styringen og livssystemene tilbake.
Har du en ladning?
Ja. Bare én.
Mel, hva er temperaturen i drakta?
-Du vil snart bli nedkjølt, Mel. -Ja.
Mel?
-Minus ti. -Vær klare, folkens.
Hold hendene varme.
Noe skjer.
Togbeina dine. Vi har aldri stoppet før.
Nei. Hør etter. Jeg hører noe.
Kan alle være stille?
-Faen! Det er noen utenfor. -Tror du det er en av våre?
Noe sier meg det. Hva de enn gjør, håper jeg det går.
-Minus tolv. -Be løperne skynde seg!
Fort!
Kom igjen.
Flytt dere!
Kom igjen!
Jeg fryser!
Flytt dere.
-Flytt dere. Herregud. -Dessverre.
Vi har jo behandlet 170 sårede allerede.
Beklager, Snøbryteren gikk tom for morfin i går.
Hva? Og hva om Mr. Wilford har problemer der bak?
Førsteklasses porselen, send videre.
Han er utenfor.
Lever han?
Det siste er en flaske av Mr. Wilford favorittwhisky.
Dette er bare begynnelsen.
Han vil ta alt vi har kjempet for.
Fortell om det senere. Flytt dere!
Melanie, det er en terskel. Du kjenner signalene.
Du blir forvirret, mister motorikk.
Jeg klarer meg fint.
SYSTEMER GJENOPPRETTET
Hun klarer det. Hun har gitt oss handlingsrom.
Mel, du klarte det.
La oss få deg om bord.
Jeg er ikke ferdig ennå.
Mel?
-Herregud. -Hva faen skjedde med ham?
Melanie! Kom igjen. På tide å komme hjem.
Vi fikk det vi klarte. La oss kjøre.
-Hva mangler? -Ikke morfin, men aspirin.
Vi lager vår egen, som han vet.
Det er 20 minusgrader her.
-Kan vi dra? -Det er 22.
Vi kan snakke om dette mens toget går.
Mr. Wilford, takk for samarbeidet.
Alex, vent. Alex!
Ja!
Jeg antar det er et godt tegn.
Ruth, han har foten på nakken vår.
Skjønner du?
De fleste av oss har kjempet for demokrati,
så du må avgjøre hvilken side du er på.
Melanie?
Melanie, er du om bord?
Melanie, kom deg på toget.
Melanie, er du om bord? Kom inn.
Melanie, kom deg på toget!
Det er noe her.
Jeg tror det snør.
Hun klikker.
Melanie, hør her. Det er for kaldt til å snø.
Kom deg om bord på toget.
Ikke bryt kontakten.
Melanie.
Melanie!
-Ben, hvis du hører meg... -Ja.
...jeg går på Store Alice.
Av med drakta for desinfisering.
Veldig morsomt.
FARE
Kevin.
Tenk å møte deg her.
Men du er ny.
For at du etterlot oss for å dø.
Jeg kan veien.
Hvor mange haleboere har vi her?
Bare rundt halvparten.
Noen har køyer, men de fleste er lengre framme.
Noen av oss vil ikke dra.
Her er min oppfatning. Halen er ikke lenger halen.
Det er en grense, og man må kontrollere en grense.
Ha en stor nok styrke her til å forsvare plassen.
Vi har prøvd å komme ut i sju år,
og nå er stedet omsider verdt noe.
La oss organisere oss.
Vi bør bygge en ny barrikade.
God idé. Fortsette å forsterke området.
Er han forberedt på å stoppe toget, må vi anta at han kan angripe.
Du bør droppe antakelser, Mr. Layton.
Om vi ikke snakker med passasjerene snart, vil ryktene fortære oss.
Linjene er oppe.
Takk, Ruth.
Jeg taler til toget etter et rådsmøte
i nattvogna, umiddelbart.
Det er her vi sier farvel, Melanie.
Hei, Jupiter.
Hei.
Rolig, jente.
Hun husker deg.
Jeg håpet halvveis at hun skulle spise deg.
Jøss. Toget ditt har dimmere.
Liker du henne?
Gamle Alice har gjort alt vi har bedt henne om og mer.
Det var vel ikke planen.
Kom nærmere. Kom igjen.
Få se hva årene har gjort med deg.
Hvem har du til å kjøre lokomotivet mitt
mens du er ute og hogger ved?
Er det Ben?
Navn, rang og serienummer.
-Det er alt du får. -Beklager. For ivrig.
Hadde ikke trodd vi skulle møtes ansikt til ansikt så raskt?
Men det er Ben, ikke sant?
Du har alltid hatt øye for talent.
Skal vi snakke om deg?
Hvordan klarte du det? Kom igjen?
Hvordan kunne du overraske oss i Chicago slik?
-Jeg vet du vil si det. -Ja!
Omsider!
Jeg elsker en god historie, gjør ikke du?
Du har sikkert forstått noe.
Jeg satte Alice på tomgang,
klarte å la henne stå i skuret sitt et par måneder.
Da dere var på andre siden av kloden,
utenfor satellittbildet, var vi fullt utstyrt.
Jeg lå alltid på lur,
ventet på å slå til.
Og...
...du tok en snarvei?
Ja. Du kom over Rocky Mountain-prøvesporet, ikke sant?
Jeg skal fortelle alt...
...når du gir meg nøklene.
-Jeg kan ikke det. -Du skal det.
Du har kanskje kuttet koblingen,
men jeg kan fortsatt bremse så dere stopper.
Snøbryteren overlever ikke mer enn 20 minutter koblet fra.
Det er ironisk, ikke sant, min protesjé?
Du flykter fra meg i alle disse årene,
og plutselig orker du ikke å holde deg unna meg.
Jeg vil ha toget mitt tilbake.
Faktisk kjørte du henne inntil veldig nylig.
Hva skal det bety?
Det var lettere å holde deg i live.
Jeg sa du fortsatt var i lokomotivet.
Men jeg mistet kontroll.
Jeg kan ikke overgi henne.
Hvem kan det, da?
En haleboer.
Hva er en haleboer?
Jeg gir deg ikke noe, samme hva du gjør med meg.
Og jeg vet du vil at jeg skal lide.
Du kan ikke gjøre meg noe nå.
Ikke egentlig.
Hallo, Melanie.
Alex...
Du...
Du lever.
-Jeg er ikke akkurat imponert. -Livets store øyeblikk er ofte slik.
Samme hva han sa, er det ikke sant.
Du stjal et tog, og forlot meg. Hva er ikke sant med det?
Nei, jeg sendte folk etter deg.
Etter deg...
Etter deg og bestemor og bestefar.
Men de kom aldri tilbake.
Jeg ventet på deg.
Men å ta fra meg framtida var viktigere, ikke sant?
Alex, vær så snill, det er...
Det er for mye å si.
Herregud, ja, skift samtaleemne.
Samfunnet deres er i oppløsning, men ag-sek fungerer.
Bra. Fjærkre, egg.
Mat på første klasse har ikke sporet av.
De hadde ikke mer morfin, og jeg så ingen støvelknekter.
Må ha vært smertefullt.
-Vet du hva en haleboer er? -Nei.
Men en ved navn Layton ser ut til å være lederen,
sammen med en jeg tror er hovedbremsemann Roche
og blondinen fra serviceavdelingen.
Aldri hørt om noen Mr. Layton.
Mora di har visst etterlignet meg der oppe.
Savner de meg?
Serviceavdelingen har fortsatt uniform.
Miss Audrey.
Fortsatt hos oss.
Hallo.
-Kommer alle overens? -Nei. Sett Melanie i arresten.
Ja vel.
Se på meg, vennen.
Rolig nå. Ikke gjør det verre.
Vær så snill.
Ja, vi har full kontroll,
men Store Alice er som et anker som styrer farten vår.
Hvor stort mannskap er forsyningstoget bygget for? Seksti?
Omtrent. Men vi kan ikke vite hvordan hun har blitt etterutstyrt.
-Hva er maks mannskapsstørrelse? Gjett. -Gjett? To hundre.
Sannsynligvis mindre.
Maskinisten vår er deres fange.
Passasjerene er lei av krig. Tar jeg feil?
Hun tar åpenbart ikke feil. Alle er utslitt. Vi må komme oss.
De har ikke invadert ennå. Så la oss ha en avkjølingsperiode.
Ja, forhandle med ham.
Melanie er sannsynligvis der nå,
utarbeider ting med Mr. Wilford og dattera.
Mr. Wilford vil ikke bare ha kontroll over dette toget.
Han vil ha kontroll over dere alle, kropp og sjel.
Det stemmer! Vi stoler ikke på ham.
Vi vil snakke med ham.
Ro dere ned!
Stille!
En 40-vogns parasitt bestemmer ikke her.
Snøbryteren gjør det.
Greit, vi holder stand. Kall det en nedkjøling hvis dere vil,
men ingen samtaler før Wilford gir oss Melanie.
Dere hørte ham.
Vår første prioritet, vårt ansvar,
er å holde Snøbryteren rolig, forsynt og forent.
Slik det alltid har vært.
La oss samle en styrke. Fort. Hold Ruth utenfor.
Vi kan ikke angripe dem.
Vi aner ikke hva som er bak døra.
-Og Melanie? -Hun er grunnen til at vi må gjøre dette.
Jeg vet at alle er slitne, men Wilford har en plan.
Vi må angripe ham før han angriper oss.
Se hvem det er.
Hvor skal du?
-Ikke rør meg. -Eller så?
En advarsel, Mr. Layton. Skittentøyet ditt flagrer snart.
-Du aner ikke hva du snakker om. -Faen.
-Det holder. -Du skal ingen steder.
Tilbake! Z-Wreck, Kraftgutten, hva er det?
Hun forrådte Josie. Skal hun ikke betale for det?
-Melanie truet henne. -Hun knakk.
-Nå er Josie død. -Jeg er gravid.
Er det sant?
Zarah?
Ja.
En graviditet på Snøbryteren.
Det er håp.
Melanie truet barnet vårt.
Barnet deres?
Du verden. Dette forandrer alt.
Dere to. Kom dere vekk!
-La kvinnen være i fred. -Hva?
Tilbake til det hølet dere sov i.
Dette er ikke riktig.
La meg si deg noe, Layton.
De personlige greiene,
de gjør ikke demokratiet ditt lettere å tro på.
Du kan ikke bo i Kjettingen.
Hun bærer på ditt barn og kan være et mål.
Jeg skal finne et sted framme i toget, borte fra alt oppstyret.
Ok? Nå må vi tale til passasjerene.
Jeg er på Snøbryterens side, Mr. Layton.
Jeg jobber for passasjerene, som deg.
Bra.
Si det du skal si.
Det er derfor de stoler på deg.
Borgere av Snøbryteren.
Det tok oss sju lange år å kvitte oss med Wilfords klassesystem.
Og nå er han tilbake og har fått tak i halen.
Vi vet han er villig til å stoppe oss,
men bremsemenn og opprørshæren har kontroll over den nye grensen.
Ruth Wardell og serviceavdelingen skal lede diplomatiske initiativ.
Snøbryteren skal bruke de nødvendige virkemidler for å forsvare frihetene våre.
Men...
...med alt vi har ofret,
er det med tungt hjerte...
...og en plikt jeg kvier meg for...
...å sette vårt demokratiske eksperiment på vent,
og forlenge unntakstilstanden inntil videre.
Det, mine middelmådige krigervenner, betyr at trøbbel er i gjære.
Det blir ikke populært.
Har vi noe valg?
Tunnelmenn kjempet for å stemme. Vi burde skrive en forfatning.
Jakes.
Skulle ønske vi også forberedte et valg.
Men vi har litt igjen å gå, og vi henvender oss til ditt laug igjen.
Ok?
Hvordan er det ute?
Ikke bli rar med én gang. Jeg har bare noen spørsmål.
Ja, ok.
Hvordan er det ute?
Det er kjølig.
Det er fryktelig.
Og det er...
Det er virkelig trist å tenke på
alt som levde for bare noen få år siden.
Rundormer overlever.
Ja.
Ja, rundormer vil det.
Har du frostbitt?
Litt. Det er greit. Jeg ødela forseglingen i drakta.
Husker stadig mindre av den.
Den gamle verden.
Så synd.
Synd du ikke fikk mer tid i den.
Toget er vår verden nå. Vi kan kontrollere dette.
Hva er det?
Hva skjedde med bestemor og bestefar?
De ville ikke dra med mennene du sendte.
De ville dø hjemme.
De sa jeg burde dra, men jeg ville ikke forlate dem.
Du vet...
Jeg sendte deg ikke til dem uten videre.
Fordi du hadde et tog å stjele, så du trengte ikke en datter mer?
For å holde deg unna ham.
Det var han som reddet meg etter at du forlot meg.
Det var ikke grunnen.
-Hva er dette? Den var i drakta di. -Det er en snøprøve.
Hvorfor tok du en snøprøve?
Fordi jeg ikke har vært ute av Snøbryteren på sju år.
Du lyver igjen.
-Ruth, hun kan ikke være her på første. -Hvorfor ikke?
Kom igjen, Zarah. Hvordan ser det ut?
Jeg bryr meg ikke om det. Jeg bryr meg om barnet.
Du vil trenge et sted, Mr. Layton.
En operasjonsbase til daglig administrasjon.
Du kan bruke hele denne etasjen.
Det er separate boliger oppe.
Graviditet medfører privilegier på Snøbryteren.
Hvordan skal vi takke deg, Ruth?
Hvordan klarte du dette?
Alle tøyer jo reglene nå, eller hva, Mr. Layton?
Hva skjedde med... de elegante eierne?
Det var Schwartz' vogn. De var i åttiårene.
De tok cyanid den morgenen halehæren tok toget.
Hadde det ikke vært fint å slippe litt glede inn?
Med en liten en som løper omkring.
To sikkerhetsbrikker, dørnøklene.
Bare hyggelig.
GÅR MATTEN GALT SKAL DU BADE - RANDY
ARBEID - ÆRE - SKREKK
-121 GRADER UNDER ALT
Snu deg. Hendene bak ryggen.
-Det er henne. -Ja. Ingen ringere.
Ikke en annen med pose over hodet.
-Bra jobbet! -Ja, virkelig!
Ms. Cavill i egen person.
Og jeg husker dere. Dere er legene...
-Headwood. -Headwood.
Headwood-paret.
Har dere ettermontert dette?
Kom.
-Hun vil ha informasjon. -Graver allerede.
-Men vi er på tå hev. -På tærne!
Kom. Sitt.
Jævlig kaldt ute.
-Beit Kong Vinter fra seg? -Skulderen min.
Ja. Vi har hørt rykter om at du ble lungebitt også.
-Alex? -La oss ta en titt.
Åpne.
-Ok. -Her er det litt å ta seg av.
-Nydelig. -Kryopati?
-Nydelig -Kan du hoste?
Pust inn.
Heldigvis for deg har vi lært mye av å behandle mannskapet.
Hva er det?
-Vi kaller det "gørr". -"Gørr".
Syntetisk vevgelé.
Lindrende.
Ja. Når vi er ferdige, vil du ikke engang ha noe arr.
Hei! Ned.
Har du fersk mat?
Tja. Hva har du?
Ok, hvem har frukt?
Takk.
Vi byttehandle.
Vi snakker engelsk, drittsekk.
Da jeg ha et saftig eple,
en økologisk Florida-appelsin og en gourmetknoll.
Én... QP.
Utrolige Alice.
Gå tilbake!
Alle holder kjeft, så får alle en andel.
Jeg kom meg omsider til halen.
Og det er sant, den stinker.
Ja, den er ikke slik den var.
Tog-psykoen og bremsemann Suge. Det er langt nok.
Vi titter bare. Det er et åpent tog.
Krigsrett for dere.
Mr. Wilford!
Hva som enn er bak den døra, tror jeg det er lik mulighet.
Mr. Wilford kommer.
-Mr. Wilford kommer! -Hei, LJ!
Denne veien.
Hun selv har kommet.
Melanie.
Føl deg som hjemme.
Jeg tar bare et bad.
Hvorfor spiser ikke Alexandra med oss?
Masse tid, Melanie.
Masse tid.
Vi har bestemt oss.
Layton, det er så risikabelt for Mel.
Vil du ha Melanie tilbake? Slik endrer vi betingelsene.
Jeg holder linja åpen.
Vi er klare. Men de må åpne døra.
Vi vet ikke når det blir.
Hater å vente på deres trekk.
Lukter du det?
Hvem røyker gress?
Pike.
Sju år uten en rev.
Og dette er rette typen.
Kostet oss bare en potet.
Du skal bures inne.
-Vent. Dette er alt, jeg sverger. -Nei. Du.
Slik får vi overtaket på dem. Kom.
Gå.
Er du klar?
Ja. Førti vogner, jeg går det ti ganger daglig.
Du er ikke klar. Du er fortsatt halvveis bremsemann.
Livredd for hva som er bak døra.
Hvis du ikke liker utryddelse,
er du allerede død.
Hei.
-Klar? -Ja, det går bra.
Jeg har våpen. Ok?
Du!
Har dere noe gammel dop der inne? Kokain? Eter?
Jeg har en mango.
Den er perfekt.
Så myk.
Safteksplosjon, kan man si.
-Skrell den og putt den i munnen. -Nå, Kevin? Vil du ha en mango?
-Den er som en regnbue... -Hvis han fant det ut...
Hva heter du, venn?
Jeg heter Pike.
-Hva du enn vil ha. -Vent...
Ta dressen!
Andre bølge!
Armbrøster!
Takk, Sykes.
Jeg kidnappet en mikrobryggerieier for dette ølet. Husker du?
Ja.
I Des Moines.
Smaker som hans saker.
-Jeg sier ikke hvem bryggeren er. -Så leit!
Lokomotivet.
Sjef!
-Snøbryteren åpnet døra. -Hva?
-Hvordan klarte de det? -Det er usikkert.
-Send inn Bob. -Is-Bob eller Olje-Bob?
Hva tror du?
Fort!
Trekk tilbake!
Kom igjen.
Kom igjen!
Fort! Kom igjen!
Gå gjennom!
Han brøt opp vogna selv.
Vi fikk den til -70 på noen sekunder. Han følte det ikke engang.
-Ja. -Jeg fikser dette. Gå og hent ham.
Nei. Trekk tilbake.
Hvor mange skadde? Tjue?
I et angrep jeg ikke fikk vite om.
En militær beslutning under krigsrett.
-Ikke ta det personlig. -Hvordan kan jeg la være?
Du informerte lokomotivet, men ikke service?
Dere ble knust.
Vi holdt stillingen og fikk det vi ville ha.
Venn av deg?
-Kevin? -Gode Gud, Ruth. Dere har blitt gale.
Jeg forstår at det ser slik ut, men...
Dette er en stor feil.
Wilford bryr seg ikke om dere dør, om ag-sek dør.
Han kan starte på nytt.
Kom igjen.
Sett deg.
Gisselet er Kevin.
Uvitenheten,
fornærmelsen i at de tror de kan få et slags overtak med et gissel...
...mot deg.
Hva kan jeg si? Dette er nytt for dem.
Du stjal toget mitt! Brukte mitt navn.
Du satte det på alt.
Jeg bygde verden! Den som er igjen, og den er min.
Jeg styrer den! Og du?
Reparerte traktorer på pappas gård.
Jeg løftet deg ut av svinedritt da du var 17.
Jeg delte alt.
Jeg ga deg alt.
Løsningen.
-Det er ingen løsning... -I Guds navn.
...før vi kommer oss ut igjen!
Dette er verden. En rullende stålarterie på en død kule.
Kom igjen. Du blir med meg.
Du er maskinist.
Maskinist,
stopp Snøbryteren.
-Full stopp. -Alex.
Revers.
Han slapp ankeret.
NØDSTOPP
Kan ikke stoppe. Han kobler oss av.
Jeg tar henne tilbake, Mel.
Hvis du ikke får denne Layton til å gi meg toget mitt,
vil Alex koble fra,
og vi tar en kort tur i revers.
Når vi er tilbake, vil alle være døde.
Og din jobb de neste årene
vil bli å kompostere alle sammen.
-Hva gjør han? -Kom igjen!
Ikke ta det ille opp!
La oss sette i gang!
Koble fra Snøbryteren,
sett i revers med kvart hastighet.
-Nei. -Hvorfor ikke?
-Det er en ordre. -Fordi det er riktig.
Det toget er framtida.
Herregud. Hent den whiskyen til meg.
Bare få det gjort!
Hvis du kobler fra, vil alle de menneskene dø.
En hel verden... vil dø.
Tro meg.
Du vil ikke ha det på samvittigheten.
Koble fra. Nå, Alex.
Kom igjen.
Alex...
Det er greit.
Galt valg, vennen.
Kan ikke koble fra.
-Hva har du gjort? -Han overbygde koblingsmekanismen.
Jeg sa det jo til deg.
Jeg sa at hvis noe gikk galt med sentrallåsen,
ville vi ikke kunne løsne gripearmene manuelt.
Å faen. Vi står fast sammen.
Ja, vi gjør det, permanent.
Du bør gi Alex ordre om å få Snøbryteren i gang igjen,
ellers dør vi alle snart.
-Aldri. -Det er jo den eneste løsningen.
Vi er nødt til å samarbeide.
-Hun tok deg. -Hold kjeft!
Har faktisk ikke noe valg.
Vent...
...på ordren.
Gudskjelov. Vi ble skånet.
Han skånet oss.
Det vil bli en lang, kald krig.
Tekst: Marius Theil