Snehvide
Der var engang et fredfyldt kongerige -
- regeret af et retskaffent kongepar.
Deres højeste ønske var at få et barn.
En vinternat hvirvlede et uvejr gennem deres rige -
- og skjulte det i en bidende storm af sne og is.
Men stormen efterlod dem den mest dyrebare gave.
En prinsesse blev født.
For at ære den nat, hun kom til verden, kaldte de pigen for Snehvide.
Da hun blev større, lærte kongeparret Snehvide, -
- at jordens skatte tilhørte alle, som passede jorden.
De lærte hende at regere med kærlighed.
For det var hendes skæbne en dag at regere.
Se på dette land
det er det vi kalder hjem
et sted der er fuld af magi
hvor vi sår et lille frø
vil det gode vokse frem
et rige hvor vi alle er fri
denne smukke skat kommer fra den rige jord
marken fylder hver kurv og hvert kar
diamanter springer frem ud af jorden hvor vi bor
vi deler al den rigdom vi har
lig' fra bjergets top og til minens dyb
lyser riget op som et morgengry
vi vil gi' vores land alt det bedste vi kan
hvis man be'r skal man få
godhed vil bestå
ønsk dig det du inderst inde vil
se for dig hvem du vil blive til
Kom bare.
det' kun os der er der
en mor en far en datter
men du kan bli' en der fører an
så godhed vokser frem
så retfærdig
uden frygt
du får mod
jeg får mod
du bli'r tro
jeg bli'r tro
ønsk det nu
og så vil frøet gro
lig' fra bjergets top og til minens dyb
lyser riget op som et morgengry
alle har nog't at gi'
det' vor filosofi
sådan husker vi på
godhed vil bestå
Hej.
Kongen og dronningen så stolte til, -
- mens Snehvide voksede op og blev en venlig og retfærdig prinsesse.
Men så ramte tragedien.
Snehvides mor blev syg.
Og den gode dronning døde.
Snehvide og kongen var sønderknuste.
Men så …
… kom en fortryllende kvinde fra et fjernt land til slottet.
Hendes skønhed var så stor, at den lod til -
- at give hende usædvanlige kræfter.
Hun giftede sig med kongen.
Men hun var ikke den, hun udgav sig for. Hun var ond.
Hun gik kun op i sin egen skønhed og den magt, som den skænkede hende.
For at beskytte den magt havde hun et magisk spejl, -
- som kun kunne besvare et enkelt spørgsmål.
Lille spejl på væggen der …
… hvem er skønnest i landet her?
Det er du, min dronning.
Trods mange skønheder i dette rige -
- er ingen af dem din lige.
Den nye dronning var ikke sen til at bruge sin magt.
Hun advarede om en grusom trussel fra Riget mod Syd, -
- og den gode konge svor på at forsvare sit folk.
Frygtløs - Retfærdig - Modig - Tro
bær den her
indtil jeg vender hjem
Men kongen vendte ikke tilbage.
Kongeriget blev grebet af frygt.
Og dronningens magt voksede.
Hun gjorde bønder til soldater, som kun var hende tro, -
- og hun stjal rigets skatte til sig selv.
Snehvide skulle tjene hende -
- og blev låst inde på slottet.
Men så længe spejlet hver dag svarede dronningen, at hun var den skønneste, -
- var Snehvide i fred for dronningens ondskabsfulde jalousi.
lig' fra bjergets top
og til minens dyb
lyste riget op?
var der morgengry?
var der smukt her engang?
var her latter og sang?
bare jeg troede på
Som årene gik, -
- glemte folk næsten, at der engang var en prinsesse ved navn Snehvide.
godhed vil bestå
Sandt at sige -
- havde Snehvide nær glemt sig selv.
Hallo?
Undskyld, kan jeg hjælpe med noget?
- Nej, jeg kigger bare. - Du er nødt til at lægge dem tilbage.
Gerne, men dronningen har vist nok.
Er det din undskyldning for at stjæle?
Mine venner og jeg er sultne. Det er min undskyldning.
Måske kan jeg tale med dronningen.
- Tror du, dem deroppe vil dele med os? - Prinsessen ville. Snehvide.
Ingen har set Snehvide i mange år. Hun kan ikke hjælpe nogen.
Hun tænker kun på at hjælpe sit folk.
Så fortæl hende, at hun bør holde op med at tænke. Og begynde at handle.
Slottet har en ubuden gæst! Luk dørene!
Tag nogle til dig selv. Og del resten med din prinsesse.
Måske har ingen fortalt hende det.
Hvis dronningen vidste, hvor slemt det står til, ville hun dele.
Jeg må i det mindste prøve, selv hvis det er ønsketænkning.
Snehvide, er du færdig med dine pligter?
Ja, Deres Majestæt.
Det er vigtigt, at vi alle gør vor del.
Det var faktisk det, jeg ville tale med Dem om. At dele.
Ja?
Du sagde?
Det er bare …
Deres Majestæt, folket har det hårdt. Det er en ringe hjælp, -
- men da jeg var lille, plukkede mine forældre og jeg æbler.
- Vi bagte tærter og … - Tærter?
Tærter er en luksus. Det har de ikke brug for.
Det forvirrer dem.
Men nogle gange kan en lille gestus, noget sødt, -
- give en troen på, at livet ikke bare handler om at overleve.
Jeg huskede dig ikke som så …
… påståelig.
Om forladelse. Men …
De trænger til venlighed.
"Frygtløs, retfærdig, modig, tro."
Besynderligt.
En skønne dag vil du forstå, hvor ubrugelige de ord er.
Men i mellemtiden …
… får du et lille tip.
Se godt efter.
- Fortryllende, ikke? - Bestemt, Deres Majestæt.
Den ene er svag, ubrugelig, skrøbelig.
Den anden er hård, ubøjelig, -
- evig, fejlfri …
… smuk.
Mine undersåtter vil ikke have en blomst.
De vil have en diamant.
- Deres Højhed. - Slip mig!
Denne forbryder blev taget på fersk gerning.
Det er løgn.
Er du en af de banditter, som bor i skoven og stjæler i kongens navn?
Nej, Deres Majestæt.
Ikke en af dem. Deres leder.
Tro over for vores sande konge.
Find hans hus, og brænd det ned til grunden.
Det pudsige er, at jeg ikke har noget hus.
Så put ham i fangehullet.
- Fyld slottet med hans skrig. - Deres Majestæt …
Jeg forstår behovet for retfærdighed. Men dette er ikke retfærdigt.
Hvad sagde du?
Straffen skal stå i forhold til forbrydelsen.
- Og min far ville … - Din far?
Din far?
Min far ville vise nåde.
Undskyld, min kære. Du har ret.
Denne tyv stjal fra mig.
Så jeg stjæler fra ham.
Tag hans frakke og støvler, og bind ham til porten!
- Eller måske bare fangehullet? - Før ham bort!
- Han fryser ihjel. Deres Majestæt! - Snehvide!
Her.
Se dig selv.
Er det ikke det, du vil?
Kom bare. Tal til dit folk!
Undersåtterne venter dig, Snehvide.
Dine tærter og dine vise ord.
Hvad vil du fortælle dem?
At du har lavet dessert til dem?
Du lever i en drømmeverden. Gå tilbage til din ønskebrønd, Snehvide.
Lille pige ved en ensom brønd
drømmer altid den samme drøm
fanget her bag de tykke mure
sidder fast i den ældgamle skure
endnu en dag hvor hun sygner hen
bøjer hovedet igen igen
ensomheden spænder ben
mens hun taler med en sten
min far han sa' for længe siden
jeg overvandt en storm så strid
men kan jeg bli' den pige nok en gang?
jeg venter på den dag
når alting blomstrer igen
hvor solens lys bryder frem
og der er ting jeg vover sige
venter på den dag
og jeg håber jeg kan
holde ud holde stand
til far kan se jeg er hans pige
og for mit indre ser
jeg den jeg virk'lig er
hvad mon jeg finder der dybt i min sjæl?
ser jeg hende aldrig mer'?
skal jeg mon altid blive her?
og vente på den dag
lille pige altid så forskræmt
vil vær' god men det' ikke nemt
og kongeriget er nu i klemme
gode tider er lette at glemme
tør hun stå frem og føre an?
vil hun kæmpe for sit land?
er hun mon den hun ønsked' hun vil' bli'
jeg venter på den dag
når alting blomstrer igen
hvor solens lys bryder frem
og jeg forlader dette fængsel
venter på den dag
hvor jeg håber jeg kan
holde ud holde stand
og finde svaret på min længsel
og for mit indre ser
jeg den jeg virk'lig er
har hun mon gemt sig dér dybt i min sjæl?
ser jeg hende aldrig mer'?
skal jeg blot spilde tiden her
og vente på den dag?
hvis man ønsker noget nok
så skal man råbe op
så det gi'r ekko ekko ekko ekko
lad stemmen lede dig
så drømmen finder vej
ligesom et ekko ekko ekko
jeg råber op men jeg får intet svar
en drøm er alt jeg har
Kom så!
Afsted!
Hold mund.
Det er en ringe hjælp, men …
- Fortæl mig, hvordan der er derude. - Kom ud og oplev det selv.
Det kan jeg ikke.
Jeg så dig trodse dronningen. Du virkede modig.
Modig?
Vagter til porten!
Du må afsted. Løb.
- Tak. - Afsted.
venter på den dag
hvor der er ting jeg vover sige
venter på den dag
mon jeg virkelig kan
holde ud holde stand?
så far kan se jeg er hans pige
vil jeg turde sige fra og give dem et frygtløst svar?
kan jeg mon alligevel kæmpe mine kampe selv?
det er en drøm jeg har
men nej
for intet ændrer sig for mig
jeg venter på den dag
Lille spejl på væggen der, -
- hvem er skønnest i landet her?
Din skønhed er berømmet viden om.
Men vent …
En skønjomfru jeg nu ser, som vågner og ænser, hvad der sker.
Intet kan skjule hendes milde ynde, thi jeg ser, -
- at hun er skønnere end dig foran spejlet her.
Nej!
- Jæger? - Deres Majestæt.
Før Snehvide langt ud i skoven.
Find en afsides lysning, hvor hun kan plukke æbler.
Og der, -
- min trofaste jæger, skal du dræbe hende.
Men … Deres Majestæt.
Hun er kun en pige.
Og jeg er din dronning.
Snehvide slap tyven fri. Hun smeder rænker mod mig.
Sig mig nu. Er du også imod mig?
Er du? Ja eller nej?
Nej, Deres Majestæt.
Før hende ud i skoven.
Dræb hende. Skær hendes hjerte ud.
Læg det i dette skrin. Når du vender tilbage, -
- må du få alt, hvad du begærer.
Vil du have et?
Du er meget god. Det er ved at blive sent.
Hvorfor?
Du må flygte ind i skoven. Dronningen er gal.
- Jeg kan ikke forlade kongeriget. - Hun er ond, mit barn. Hun lyver.
Du har aldrig fået sandheden om din far.
Løb!
- Men hvad med min far? - Løb! Før jeg ombestemmer mig!
Løb!
Halløj?
Er her nogen?
DUMPE PROSIT LYSTIG
hej ho!
- hej ho! - hej ho!
hej ho!
hej ho hej ho til bjerge hen vi gå
- stå tidligt op - og følg nu trop
hej ho hej ho hej ho hej ho hej ho
vi op med hanen stå
- vi er parat - og klar til start
hej ho hej ho
det' en herlig dag at …
- Prosit. - Tak.
ved I hvad jeg ik' kan holde ud?
jer ynkelige kræ
så klap dog i dit fæ!
hej ho hej ho
til bjerge hen vi gå
en lille lur er den bedste kur
og så vil jeg en blund mig få
Hallo!
- jeg' søvnig - ja husk på!
at med alt det bavl så får vi travlt
klø på!
hej ho
vores magi kan let forudsi' hvor man finder dette fænomen
der' masser af dem så frem med klør fem
det lyser op med ædelsten
det' bare på med vanten find diamanten
fuld galop stram op
vi gi'r den en tand hak til alle mand
og med en sang går vi i gang
hej ho hej ho
jeg griner som et fjog
og ikke mindst når der' gevinst
jeg går og smiler lidt på må og få
- jeg' lystig - jamen dog!
- jeg kaster op - vær sød at stop'
åh-åh
hej ho
med klik-klak klik-klak klik-klak klik vi hamrer dagen lang
og tik-tak tik-tak tik-tak tik i bjergets mørke gang
diamantens lyd er sød musik
den fine sprøde melodik
og vi følger hakkernes rytmik med klik-klak klik-a-lik-klik
hej ho!
hej ho hej ho
så kan vi hjemad gå
nu har vi fri
- hurra! - jubi!
hej ho hej ho hej ho
hej ho hej ho
og syng fortissimo
åh nej åh nej jeg må finde mig en krog
hvis nogen ku' forstå ku' forstå
- det' Flovmand - ja du' klog!
hej hej fordi nu smutter vi
- kom op i fart - vi spiser snart
- et hvil - amen
og hillemænd
så kalder arbejdet igen
- Forsigtig med den dør. - Hjem, kære hjem.
Det er enestående igen at se vores ydmyge bolig.
- Er det mig, eller er her støvet? - Det er bare dig.
Glæder mig til tandtråden.
Det er en …
- Det er en … - Hvad?
- Nu igen. - Narkoleptisk katapleksi.
Jeg troede bare, han faldt i søvn, når han blev bekymret.
Nu er jeg bekymret! Barrikadér døren!
Hvor er Dumpe?
Stå stille.
- Trolde kan lugte frygt. - Det er da et gespenst!
Skal han gemme sig eller skræmme det væk?
- Det kommer an på troldetypen. - Det er ikke en trold!
- Kig den ikke i øjnene. - Er der ektoplasma, så rør det ikke.
Pas på, Dumpe.
Vær ikke bange.
Alt er godt.
Jeg vil bare hilse på dig.
Hvad hedder du?
Kan du ikke tale?
- Vi redder vores ven ud! - Vent nu lidt.
- Det er et menneske. - Hvad skulle jeg ellers være?
- Ingenting. - Et spøgelse!
- Hvor kommer du fra? - Kan vi være venner?
Hvad hedder du?
Hvorfor er I så hjertelige? De eneste mennesker i skoven er banditter, -
- som hævder at kæmpe i kongens navn.
Du er på kant med loven, ikke?
Jeg må hellere gå.
- Nej, vent. - Lad hende gå.
- Fortæl os, hvem du er. - Ja.
Mit navn er Snehvide.
- Snehvide? - Det er en fælde.
- Hun har brug for hjælp. - Hvor skal du hen?
- Så langt væk fra slottet som muligt. - Men hvorfor?
Dronningen forsøgte at dræbe mig.
Gjorde hun virkelig?
- Det er skrækkeligt! - Og derfor skal du gå.
- Du må blive her og lægge en plan. - Det er en blændende idé.
Tøv en kende. Der kommer et menneske for første gang i 275 år.
- Og I inviterer hende til at blive? - Sagde han lige 275 år?
274 for at være helt præcis. Vi er lige så gamle som træerne.
Mine forældre sagde, skoven var fortryllet.
Og jeg siger, at mennesker kun giver ballade.
- Undskyld, jeg kender ikke dit navn. - Lad mig præsentere os alfabetisk.
Flovmand. Dumpe.
Gnavpot. Lystig.
Søvnig. Prosit.
Og jeg hedder Brille.
Det var da ikke alfabetisk rækkefølge.
Omvendt alfabetisk er det:
Søvnig, Prosit, Lystig, Flovmand, Dumpe og Brille.
Hvordan gjorde hun det?
Min mor sagde, man skal lære folks navne.
I rækkefølge efter tålængde har jeg de længste.
- Hvis det hjælper. - Og hvad laver I herude i skoven?
Det er os, der arbejder i minen.
- Alt findes, når man har rutinen. - Fra diamanten til rubinen.
- Magien findes stadig der. - Ikke når hun er her.
Klokken er mange.
Hovedsagen er, at Snevhvide er i sikkerhed hos os.
- Ikke også, venner? - Bestemt.
- Protest. - Noteret. Ignorer ham.
- Måske bliver jeg en enkelt nat. - Og så rejser hun.
- Bare kom. - Hvilken størrelse tøfler?
- Jeg elsker pyjamasparty. - Her er du i sikkerhed for dronningen.
Lille spejl på væggen der …
… hvem er skønnest i landet her?
Meget fjernt fra slottets sale -
- et sted i skoven bor …
… Snehvide, den skønneste af alle.
Nej.
Kun sandheden kan du få af mig.
Den smukkeste lever.
Hun er ikke dig.
Vi' vist havnet i problemer
der' vist sket en lille fejl
og hvem er det der står alene med kniben?
det' mig
hvad gør man så ved en forræder?
den usle kryster af en mand?
jeg knækker ham
ødelægger ham
fordi tja
jeg kan
- Vover du at nægte at adlyde mig? - Jeg fortjener ingen nåde.
Men er der den mindste smule i eders hjerte, bønfalder jeg eder:
Vis hende nåde.
Har du forstået hvad jeg sagde? jeg ønsker ikke nogen råd
så drop nu al den klynk og plagen jeg vil ik' være sød
for søde piger vinder aldrig søde pi'r får aldrig lov
man må brug' list være krigerisk for det er så sjovt
det her bliver så sjovt
det er skønt når kronen er din
som dronning kan jeg gør' lig' hvad jeg vil
ingen kender helt min strategi
hvis jeg vil kan jeg sætte verden på spil
se jeg ku' tilgi' glemme det her
slip' dig fri hvad vil du mer'?
ved du hvad? jeg er ligeglad
så det bli'r et nej
alle i landet her
ved at den skønne er mig
og måske har du hørt at
den sandeste skønhed har man indeni
men det passer slet ikke det er til grin
giv mig guld giv mig glimmer
giv mig pomp giv mig pragt
skønhed og rigdom er det der gi'r magt
det er skønt
når kronen er din
så hvem vil dog si' mig imod?
dem der gør bli'r aldrig mer' fri
fri fri fri
og de skal gøre bod
og der er en belønning til den mand
der kan udføre min plan
så jeg ved jeg får klar besked når jeg spø'r mit spejl
sig mig hvem det er
der' den skønneste lige her?
svaret det er mig det ved enhver
Kaptajn, gennemsøg skoven. Find Snehvide.
Og kom ikke tilbage uden hende.
alle her
ved at den skønne
er mig
Det er ikke rimeligt.
Hun er her stadig nu til morgen.
De vil lede efter hende, og når de finder hende …
Hvad siger du til det?
- Gnavpot, du ved, Dumpe ikke taler. - Han dumper i alt!
Bare fordi han hedder Dumpe, behøver han ikke dumpe i alt.
Jo, derfor fik han navnet!
Du hedder Lystig, fordi du er Lystig.
Jeg hedder Gnavpot, fordi jeg er …
… misforstået.
Død og pine!
Tag den her!
Kan vi ikke bare alle sammen være venner?
Av. Stop.
Yippee ki-yay!
Du er færdig!
- Kom her! - Fald til ro.
- Nu skal du få, Langtå. - Gnavpot, det kilder!
Min fod!
- Åh nej! - Peber!
Han springer i luften.
- Dumpe, morgenmaden skal i munden. - Ikke på hovedet!
- Han har en grød tand. - Den fangede jeg godt.
Er du ked af det?
Nogle gange vil man bare gemme sig langt væk.
Er du bange for at tale?
Vi kan begynde i det små. Som lille lærte min mor mig at fløjte.
Når jeg er bange for at tale, fløjter jeg. Når man fløjter, er det hjertets sang.
Og den stemme … den, der er gemt i dit hjerte, kan høres.
Er det ikke rigtigt? Prøv.
Blæs så sagte, at flammen kun vil flakke. Sluk ikke lyset.
Du gjorde det!
Jeg vidste, du kunne.
Kom.
Kom her.
Hit med den!
Slip den.
Hvad er det for en guddommelig, fortryllende lyd?
Er en sangfugl fløjet herind?
- Det er Dumpe. - Han lyder som en lille engel.
- Han fupper os. - Nej.
Hvordan gør du det?
Pres læberne sammen, læg tungen bag tænderne og fløjt.
Det er da nemt.
Er I altid sådan eller kun blandt venner?
- Vi er ikke venner. - På 275 år kan man skændes længe.
274.
Bland mig udenom. Jeg er den eneste fornuftige her.
- Vil de ikke lytte til fornuft? - Korrekt.
Jeg forstår, hr. Gnavpot.
Du … Vent lidt.
Hvad?
Det virker, som om alle her burde blive bedre til at lytte til hinanden.
Jeg tænkte det samme.
- Frøken Hvide, jeg ville ikke … - Hun føler sig hjemme.
- Har vi sådan noget? - Du skal vaske op.
Du skal rydde op.
- Kom nu. - Du fjerner alt spindelvæv.
Og han skal bruge kosten.
Mig?
Fløjt nu og tag fat
og med en lille fløjtesang
så går det hele glat
og hvis du synger med
så går det rask fra hånden og du glemmer tid og sted
og med lidt energi
så kan vi pludselig si'
at det der føltes surt
er vendt til noget som vi godt kan li'
fløjt nu og tag fat
Giv det tid.
som samlet slæng går vi i sving
vi fløjter og ta'r fat
fløjt nu og tag fat
det går som hånd i handske det bli'r ganske som en leg
så tag nu at syng' med
Jeg griber!
vi går til værks og det går stærkt
når vi går samme vej
vent! det' min hvis du forstår
og det står lige hvor?
hvis du si'r mer' så ender den der
hvor solens stråler aldrig når
fløjt nu og tag fat
glem jeres strid og nag og nid
og fløjt så og tag fat
det går som hånd i handske det bli'r ganske som en leg
Se Dumpe!
fløjt nu og tag fat
vi ordned' huset sammen
det er rent som aldrig før
vi nynner alle med
vi støtted' op i samlet flok
ligesom familier gør
før var her så beskidt
men vi har alle slidt
og fløjtet vores arbejdssang
nu skinner alting rent og hvidt
fløjt nu og tag fat
vi går til værks og det går stærkt
vi stiller op i samlet trop
kom godt i gang med smil og sang
så fløjt nu og tag fat
- Jeg havde glemt, hvor sjove venner er. - Jeg havde glemt, vi har en ovn.
Da jeg var lille, var hver dag sådan her.
- Hver dag? - Hver dag.
Da min far var konge …
Jægeren sagde, at dronningen løj om min far.
Hun løj om alt.
Tænk, hvis han stadig lever.
Jeg må finde ham.
I fortalte om banditter, der kæmper i kongens navn.
Menneskeforbrydere. Det er gemene tyveknægte.
De er skuespillere, hvis levebrød blev saboteret -
- af dronningens økonomiske politik, hvilket forplumrede deres etik og motiver.
Hvor er de? De skal give mig sandheden om min far.
Det vil jeg fraråde. Det er for farligt.
Bliv hos mig!
- Jeg mener os. - Sidst havde dronningen nær fået dig.
Prosit.
Jeg er nødt til det. Og Gnavpot har ret.
Jo længere jeg bliver, desto mere er I i fare.
Endelig!
- Farvel. - Gnavpot!
Jeg må holde op med at gemme mig. Tak for jeres venlighed.
- Vent nu lidt. - Selv dig, Gnavpot.
Nå. Kan I sige, hvilken vej jeg skal gå?
- Vi kommer for sent! - Kom så, alle sammen!
- Jeg tager madpakkerne. - Kom nu. Søvnig? Halløj!
- Ikke et ord. - Dig.
Denne vej. Så rammer vi de andre.
Jeg sagde, du skulle se verden udenfor.
- Men hvorfor tog du vagterne med? - Jeg har ikke inviteret dem.
Jeg måtte flygte. Dronningen vil have mig dræbt.
Kom.
Jeg leder efter min far. Jeg håbede, du kan hjælpe mig.
Du er jo tro mod den sande konge.
Ja.
Helt bestemt.
Vi hører rygter, hvisken i krogene.
Nogle siger, han blev taget til fange i Riget mod Syd …
Du aner ikke, hvor han er.
Jeg er ked af at skuffe dig.
Du troede, jeg var ridderen på den hvide hest.
Det ville ingen vist tro. Jeg håbede, at du vidste noget.
Selvfølgelig. Prinsesser venter altid på en prins eller en konge.
Min far er den eneste, der kan genskabe rigets storhed.
Det er vist for sent.
Du har vist glemt, hvordan det var, dengang folk var venlige og retfærdige.
Gid jeg havde tid til ting som venlighed og retfærdighed.
Problemet er bare …
Alle har det svært
prinsesse hør nu her
det er en kamp hver en'ste dag
sulten spreder sig og gribbe venter kun på dig
det' en tem'lig ked'lig sag
det er knald eller fald i sådan en krise
og enhver har et valg blive spist eller spise
har det ødelagt din dag? det er sikkert og vist
at den virk'lige verden er noget så trist
det der lyder virk'lig som prinsessekvaler
livet er uretfærdigt ja
verden volder dig prinsessekvaler
hvorfor vil alle folk kun ta'?
hvis jeg gør hvad du si'r sku' jeg prøv' at være sød
men jeg foretrækker bare ik' at være død
derfor holder jeg min plan om at snuppe hvad jeg kan
jeg er ikke så naiv som dig
de prinsessekvaler angår ikke mig
- Så nu stjæler du ikke bare kartofler? - Jeg har utallige talenter.
din pointe er speciel alle kæmper for sig selv
det er ligefrem depressivt
tja men håbet er randt ud
men giv det dog et skud
jeg kæmper bare for mit liv
- er det det? gi'r du op? - nej men jeg tror du forstår
der skal mer' til at ændre på usle kår
og det der vil jeg kalde for prinsessekvaler
den virk'lig' verden er et farligt sted
ja så kald det bar' prinsessekvaler
hvis det forsvarer din selviskhed
det var hårdt jeg er stolt du kan godt være led
- hør her riget har brug for hjælp - så giv dronningen besked
men mig får du ikke med jeg bli'r her i sikkerhed
jeg holder mig fra den galej
de prinsessekvaler angår ikke m…
Rør Dem ikke, ædle dame.
Jeg er oprøreren Quigg, buens betvinger.
Hænderne op.
Træd væk fra vores kaptajn. Så sker der Dem ingenting.
Du har ingen bue.
- Den blev stjålet. - Alt er fint. Hun er sammen med mig.
- Kaptajn? - Og mine kumpaner.
Tro mod kongen? Du er bare en gemen forbryder.
Jeg hedder Jonathan, prinsesse.
Ikke "Jonathan prinsesse". Bare Jonathan.
Prinsesse.
Hør her.
Dit liv har været fyldt
af en kongelig idyl
men virk'ligheden er ik' for dig
hvis du be'r mig om min hjælp
så
si'r jeg
nej
det angår ikke
mig
Det er vagterne. To soldater for hver af os.
- Vi leder efter prinsesse Snehvide. - Løb, prinsesse.
- Hvad med jer? - Vi holder dem stangen.
Jeg kæmper med jer. Så bliver det mere retfærdigt.
Men jeg kæmper ikke retfærdigt.
Skyd ikke! Vi fortæller jer, hvor prinsessen er.
Nu.
Jeg kan ikke flygte. I må hjælpe mig.
Sidste chance, banditter. Fortæl os, hvad I ved om Snehvide.
Leder I efter Snehvide?
Jeg er herovre.
Denne vej.
- Nu! - Kom så!
- Spred jer. Find dem. - Javel!
Hvor er min hest?
Gå.
- Du kom tilbage. - Nogen måtte løse dit prinsesseproblem.
- Jeg sagde, jeg ville kæmpe med jer. - Og det mente du åbenbart.
- Du bliver ved med at imponere mig. - Tak.
Tænk at få komplimenter fra en så eminent forbryderhjerne.
Se, om de er væk.
Folket har glemt, hvordan det engang var.
De kan ikke udstå dronningen. Men de er bange.
Derfor kæmper vi i din faders navn.
Dine forældre var ikke bange for noget. De fik modet til at vokse i os alle.
De indgød alle håb.
Vi skyder genvej gennem dalen. Vi skal skjule vore spor.
- Jonathan? - Hvad var det?
Vi har vist et problem, prinsesse.
Han skal til lægen.
Brillerne giver mig et lærd udtryk, -
- men jeg er nu professor i vulkanske, sedimentære og metamorfe mineraler.
Altså sten.
Jeg er oprøreren Quigg, buens betvinger, -
- og jeg beordrer dig til at redde ham.
- Vi er ikke præsenteret alfa… - Tiden er knap.
- Han er såret. Du må hjælpe. - De er banditter!
- Hvad vil du gøre ved det? - Bare kom an!
I gør præcis, hvad dronningen ønsker!
Slås indbyrdes, stoler ikke på hinanden. Sådan vinder hun.
Hun har forgiftet alle til at tro, de er deres egen lykkes smed.
Men hvis vi kan skænke andre vore få jordiske goder, -
- vil vi arve det, som var tiltænkt os alle.
Og der er mere, end vi aner.
Det kræver bare, at vi tror på hinanden.
Hjælp ham nu.
Jeg beder dig.
Bær ham indenfor.
Varm mælk. Det hjælper mig med at falde i søvn.
Tak.
Jeg skar igennem grundfjeldet med smeltediglen, -
- borede ind til spaltekernen, tilføjede et par grødomslag, -
- en dosis blyeddike -
- og sødet svovlsyre.
Det var …
… ubehageligt.
- Du gjorde det! - Jeg troede, han var død.
- Tak, Brille. - Ingen årsag.
Jeg vil gøre alt for Snehvides særlige ven.
Uh, en særlig ven!
- Nej. Nej nej. - Hvad?
Jeg ville være kommet med enhver.
- Bare almindelig venlighed. - Det har ikke noget med dig at gøre.
- Pinligt. - Er det ikke vidunderligt?
Ved I, hvad det er tid til?
- Gudfader! Nej! - Nej, hvad?
Det er tid til at danse.
- Skal vi spille kort? - Nej tak.
Hvad med dig?
Du og Maple danser godt sammen.
- Vi er bare venner. - Ja ja …
Ligesom dig og Jonathan.
Jonathan går vist kun op i sig selv.
- Så derfor tog han en pil for dig? - Hvad?
Vi så det alle sammen.
Den egoistiske, uduelige tyveknægt der?
Han reddede dit liv.
Før troed' jeg at min vej gennem skoven vil' være ensom
et mørke omkring mig
og natten der tynger mig ned
jeg kan mærke
at intet kan ryste mit hjerte
måske hvis bare han er der
bli'r jeg aldrig ensom igen
for med et ser jeg klart
hvert et spørgsmål får svar
og pludselig vågner min verden igen
og jeg kan ik' finde vej
så jeg si'r til mig selv
tag at lyt' til din sjæl
og det føles som om jeg er midt i en drøm
og får hvad jeg ønskede mig
og jeg tror måske det ku' vær' en
smule på grund
af dig
jeg troed' ik' jeg ku' ændre min mening om verden
grusom og rå
alle må kæmpe kun for sig selv
det er sært
pluds'lig er intet så svært og
måske hvis bare hun er der
bli'r jeg aldrig ensom igen
for med et ser jeg klart
men hvor kom hun dog fra?
og pludselig vågner min verden igen
jeg har vist fundet min vej
så jeg si'r til mig selv
tør du følge din sjæl?
og det føles som om jeg er midt i en drøm
hvor jeg får hvad jeg ønskede mig
og jeg tror måske det ku' vær' en
smule på grund
af dig
og hvis nu jeg drømmer
er det en vidunderlig døs
men hvis det er nu
jeg skal vækkes
lov mig du gør det
med et kys
nu ser jeg det klart
end'lig fandt jeg et svar
det var ikke en drøm
for nu ved jeg det kom
det jeg ønskede mig
og jeg tror måske det ku' vær' en
smule
jeg tror det hele er på grund
af dig
Hej.
Soldater.
- Vi må gå for at beskytte prinsessen. - Javel, kaptajn.
- Vagterne må ikke finde stedet. - Jeg går med.
Det er for farligt. De leder efter dig.
Jeg er tilbage om to dage.
Sammen drager vi til Riget mod Syd og finder din fader.
Her.
Han gav mig denne halskæde. Lad den bringe dig held.
- Jeg kan ikke tage imod den. - Jeg giver den ikke til dig.
Jeg giver dig en grund til at vende tilbage.
- Hvem kæmper i kongens navn? - Jeg!
Så kom.
Godt. Spred jer. Vi lokker vagterne væk fra hytten.
Tak, fordi vi måtte være her.
Herovre.
Denne vej.
Du klarer det, Johnny. Du er en af de gode.
Ærlig, pålidelig, trofast.
Du er en …
… idiot.
Du ser bekendt ud.
Nå ja! Damen med de gode kartofler.
- Hvor er Snehvide? - Snehvem?
- Du beskytter hende. - Svar Hendes Majestæt!
Vis mig, hvor I fandt ham.
Ude i skoven. 400 meter syd for korsvejen.
De tror, De har vundet, Deres Majestæt. Men tro mig.
De ved ikke, hvad De er oppe imod.
Modsat Dem … så kender jeg hende.
Du mener vist "kendte".
Det er på tide, at Snehvide og jeg …
… får en lille snak.
Hvert et spor af skønhed slettes
sug al ungdom fra min krop
trolddomskunsten skal udrette
miraklet
drik op!
en stemme svag og ru af ælde
en krop så kroget og bizar
hvert ansigtstræk
indgyder skræk
og nu er
jeg klar
"Forgiftet æble. Den sovende død".
"Modgift: Den ægte kærligheds kys."
Det får dig ikke fri.
tag en bid saftigt og rødt
det' forbi hun sover sødt
vær brutal knus enhver rival det vil lønne sig
det' det hele værd
når den der er skønnest
er mig
Det huer mig ikke. Dronningens vagter leder efter dig.
- Vi kunne tage med. - Er du nødt til at gå?
Jeg vil finde sandheden om min far. Hvis han er i live …
Når du har fundet det, du søger, så kommer du tilbage.
Ikke?
Det gør jeg. Det lover jeg.
Kom så, venner. Så går vi.
Jonathan?
Undskyld, kære.
- Skræmte jeg dig? - Nej, jeg ventede bare en anden.
- Kan jeg hjælpe dig? - Det er mig, som kan hjælpe dig.
Er du Snehvide? Prinsessen?
- Hvem sagde du, at du var? - Jeg kommer med en besked.
Fra Jonathan.
- Fra Jonathan? - Dronningen har taget ham til fange.
Taget til fange? Nej.
Han gav mig denne halskæde.
Han sagde, du ville forstå det.
Jeg må finde ham.
Men hvad med faren?
Elsker du ham?
Nuvel. Fordi kærligheden er så dyrebar …
… vil jeg hjælpe dig.
Her.
Tag dette æble, så du får kræfter til vejen.
Snehvide.
Jeg husker, hvor gavmild din far var over for sit folk.
Det er mig en ære at gengælde den gestus over for hans datter.
Jeg har ikke meget at give.
Men ved at give dig æblet får jeg det, -
- som om han er her i ånden.
Kom så! Hyp!
Tak.
Til ham. Til din fars ære.
- Kom nu! - Hurtigere!
Hvad sker der? Der er noget galt.
Jeg kendte godt din far.
Ganske godt.
- Hvad mener du? - Jeg vidste, at han var et fjols.
Dig! Det er dig.
Det var næsten for nemt for mig at få ham dræbt.
Hans godhed kostede ham tronen.
Ligesom din godhed vil koste dig livet.
Så … sig mig, Snehvide.
Hvem er den skønneste i landet her?
Dit misundelige hjerte kan finde ro.
Du, min dronning, -
- er den skønneste i landet her.
Hyld dronningen, den skønneste i landet her!
Du har gjort det hver dag. Den rokker sig ikke.
Glem det.
Jeg havde glemt noget.
Jeg havde glemt mit mod …
… mit håb, men så …
… så mødte jeg Snehvide.
Hun kæmpede for os. Med os.
Da hun havde al mulig grund til at løbe.
Hun opgav os aldrig.
Jeg vil ikke …
… opgive hende.
- Kom så. - Træk til!
Dronningens hemmelige indgang er -
- en mil fra den kongelige stald.
Jeg holder udkig efter vagterne. Held og lykke.
Det gør mig ondt.
Snehvide?
Hun lever!
- Hun er vågnet! - Det er et mirakel!
Jonathan.
Hvad er der? Hvad er der galt?
Min far …
Han er borte for altid.
Myrdet af dronningen.
Åh nej da.
Hvad gør vi så nu?
Min far han sagde for længe sid'n
jeg overvandt en storm så strid
er hun den pi'
som jeg gemmer indeni?
mor og far er borte nu
de ønsked' altid at jeg sku'
videreføre deres kongerige
bli'r der kamp så står jeg frem
jeg går først og fører an
nu er jeg den
jeg ønsked' jeg vil' bli'
Tiden er inde.
Tiden er inde?
Til at genoprette vort kongerige.
Det bliver ikke let. Hun vil gøre alt for at stoppe os.
Lad hende bare prøve.
- Sagde han …? Var det …? - Dumpe?
- Vi er ikke bange. - Dumpe!
- Ikke længere. - Hold da op.
- Godt sagt, Dumpe. - Så er jeg heller ikke bange.
Følg mig.
- Til hovedporten! - Javel.
Det er slut med kun at gå og drømme
for jeg' blevet den
I har ønsket og ventet på
jeg' retfærdig
uden frygt
jeg har mod
jeg er tro
I leder vist efter mig.
I virkeligheden …
… er det vist dig, som leder efter mig.
Træd til side.
Dette er min fars slot.
Du dræbte ham.
Du stjal det fra ham, fra os alle sammen.
Nu tager vi det tilbage.
Hun er smuk, er hun ikke?
Delikat, elegant, udsøgt.
I tror, I vil have en blomst.
Men en blomst visner.
En blomst kan ikke beskytte jer eller rejse en hær.
Eller lede et kongerige.
En blomst kan ikke give jer det, som jeg kan.
Perfektion.
Magt.
Skønhed.
Hvis du vil have tronen …
… så tag den.
De venter.
Ikke mere skuespil. Vagter, grib hende.
Du der.
Lad folket se hende dø.
Paul.
Du var en bonde -
- i Vestdalen.
Du har en kone.
Eleanor.
Du havde en kirsebærlund, og når træerne bar blomster, -
- lod du alle i landsbyen plukke dem. For at dele med dem.
Matthew. Du var bager.
Ligesom din far.
Du nægtede ingen noget, hvis de var sultne.
Heller ikke dem med tomme lommer.
- Arthur. - Det rækker.
William.
- Jeg husker jer alle sammen. - Jeg sagde: "Det rækker!"
Engang levede vi alle med håb.
Det gode blev plejet og kunne gro.
Jeg kan huske det.
Kan du?
Jeg husker det.
Også mig.
Og mig.
Gå.
Nu. Og kom aldrig igen.
Jeg er oprøreren Quigg, buens betvinger!
Nej!
Det kan ikke være sandt. Se på mig. Jeg er stadig den skønneste.
Din skønhed er berømt viden om.
Men din skønhed er blot bedrag og skin.
For Snehvide kommer skønheden dybt fra hendes sind.
Derfor, min dronning, er det sådan, det er.
Hun vil altid være den skønneste her.
Du lyver!
Snehvide er skønnere end dig.
Der var engang -
- et fredfyldt kongerige med en retskaffen dronning, -
- som troede på, at rigets skatte ikke skulle måles i ædelstene og juveler, -
- men i dets folk.
Dronningen regerede med venlighed og kærlighed.
Hun var frygtløs, retfærdig, modig og tro.
Og hendes navn var Snehvide.
Lig' fra bjergets top og til minens dyb
lyser riget op som et morgengry
for når ven hjælper ven får vi tifold igen
før hver høst må man så
sådan husker vi på
hvis man be'r skal man få
godhed vil bestå
lig' fra bjergets top
lyser riget op
godhed vil bestå
Slut
Snehvide
Disneys Snehvide
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service
Sangtekster: Mette Skovmark og Mogens Dam