"שלגיה"
לפני שנים רבות, הייתה ממלכה שלווה
אשר נשלטה על ידי מלך ומלכה בעלי מידות טובות.
ויותר מכול, הם ייחלו לילד.
בליל חורף אחד, סופת שלגים השתוללה בממלכתם,
והחריבה אותה כליל בסערה מקפיאה של שלג וקרח,
אבל הותירה להם מתנה יקרה ביותר.
נסיכה נולדה.
על מנת להוקיר את ליל לידתה
הוריה קראו לה, "שלגיה".
ככל שהיא גדלה, המלך והמלכה לימדו את שלגיה
שהשפע של האדמה היה שייך לכל מעבדיה.
הם לימדו אותה כיצד לשלוט עם אהבה.
כי ביום מן הימים, ייעודה יהיה לשלוט.
"תסתכלי על הממלכה הזו
"על הבית שלמדנו להכיר
"היכן שהקסם והאור ממלאים את האוויר
"היכן שאנחנו שותלים זרע עדין
"באמונה שמשהו טוב יצמח
"ממלכת החירות והצדק
"במעמקי האדמה
"טמונים פלאות רבים
"המתגלים בפירות ובשדות שהם מניבים
"עם מטמון של אבני חן
"שמוסתר מתחת לפני האדמה
"שפע יפה שאנו חולקים
"ממרומי ההרים
"ועד למעמקי המכרות
"בשמיים הזהובים המאירים על הממלכה
"ואנו מעניקים לארץ הזו
"ביד נדיבה
"והשפע יזרום
"היכן שהדברים הטובים צומחים
"הביעי משאלה עבור כל מאוויך
"ספרי לנו מי את שואפת להיות"
לכי.
"אני רואה רק מים
"אימא, אבא, בת
"ואת הזרע של מישהי שתנהיג
"ותגרום לדברים הטובים לצמוח
"מישהי נועזת
"מישהי הוגנת
"מישהי אמיצה
"מישהי כנה
"הביעי משאלה
"ותראי אותה גם
"ממרומי ההרים
"ועד למעמקי המכרות
"בשמיים הזהובים, המאירים על הממלכה
"ואנו אוספים ומעניקים
"בעודנו חיים יחדיו
"על פי הערכים שאנו מכירים
"היכן שהדברים הטובים צומחים
"היכן שהדברים הטובים צומחים"
היי.
המלך והמלכה הביטו בגאווה
בשלגיה הגדלה להיות נסיכה יפה וטובת לב.
אך לפתע, התרחש אסון.
אימה של שלגיה נפלה למשכב.
והמלכה הטובה נפטרה.
שלגיה והמלך היו שבורי לב.
עד ש…
אישה קסומה מארץ רחוקה הופיעה בארמון.
יופייה היה כה מרהיב עד כי נדמה
שהעניק לה כוחות רבי עוצמה.
היא נישאה למלך,
אך היא לא הייתה כפי שהצטיירה.
היא הייתה מרושעת
והיה אכפת לה רק מיופייה
והכוח שהוא העניק לה.
על מנת להגן על הכוח הזה,
היה ברשותה ראי קסמים
שיכול היה לענות על שאלה אחת פשוטה.
מראה-מראה שעל הקיר,
מי היפה בכל העיר?
את, מלכתי,
מכל הנשים הנודעות ביופיין,
אין שנייה ליופייך.
המלכה החדשה מיהרה לתפוס את השלטון.
היא הזהירה מפני איום נורא מעבר לממלכה הדרומית.
אז המלך הטוב נשבע להגן על עמו.
- תעוזה, הגינות, אומץ, כנות -
"החזיקי את זה קרוב
"עד שאחזור אלייך"
אך המלך לא חזר.
פחד השתלט על הממלכה.
וכוחה של המלכה התעצם.
היא הפכה את החקלאים לחיילים
נאמנים אליה בלבד,
וגזלה לעצמה את אוצרות הממלכה.
היא הפכה את שלגיה למשרתת
וכלאה אותה מאחורי חומות הטירה.
אבל כל עוד המראה ענתה למלכה בכל יום כי היא היפה מכולן,
שלגיה נותרה מוגנת מפני קנאתה האכזרית של המלכה.
"ממרומי ההרים
"ועד למעמקי המכרות
"היכן השמיים הזהובים?
"האם הם יאירו שוב?
"האם זו הייתה תקופה יפה?
"נחזור להיות כמו בעבר?
"כמה הייתי רוצה ללכת"
ככל שחלפו השנים,
העם כמעט שכח
שהייתה נסיכה בשם "שלגיה".
"היכן שהדברים הטובים צומחים."
ולמעשה,
שלגיה כמעט שכחה את עצמה.
שלום?
סליחה.
אוכל לעזור לך במשהו?
זה בסדר. סתם מסתכל.
טוב, אצטרך לבקש ממך להחזיר את זה.
הייתי מחזיר, אבל נראה שלמלכה כבר יש הרבה.
אני מבינה. אז זה התירוץ שלך לגנבה?
חבריי רעבים, אני רעב. זה התירוץ שלי.
אולי אוכל לדבר עם המלכה.
את באמת חושבת שהאליטות ירצו לחלוק עם אנשים כמונו?
הנסיכה הייתה רוצה.
שלגיה.
לא היה זכר לשלגיה במשך שנים רבות.
אני בספק אם היא תוכל לעזור למישהו.
היא רק חושבת כיצד לעזור לעמה.
אז כדאי שתעדכני אותה שבשלב מסוים,
כדאי להפסיק לחשוב
ואולי להתחיל לפעול.
יש פולש בטירה. נעלו את הדלתות!
קחי קצת לעצמך,
ותחלקי את השאר עם הנסיכה שלך.
אולי לא סיפרו לה.
אני בטוחה שאם המלכה תדע את חומרת המצב,
היא תשמח לחלוק.
אני חייבת לפחות לנסות,
אפילו אם זו רק משאלה.
שלגיה, סיימת את המטלות שלך?
כן, הוד מעלתך.
חשוב שכולנו נתרום את חלקנו.
טוב, על זה באתי לדבר איתך.
על נתינה.
בבקשה.
מה התחלת להגיד?
פשוט…
הוד מעלתך,
האנשים נאבקים, ואולי מדובר במעט,
אבל כשהייתי ילדה, הוריי ואני היינו קוטפים תפוחים.
היינו אופים פאי,
ואז הולכים לכפר… -פאי?
פאי זה מותרות. הם לא זקוקים למותרות.
זה מבלבל אותם.
אבל לפעמים משהו קטן, אפילו מתוק,
עשוי לגרום לך להאמין שהחיים הם מעבר להישרדות גרידא.
את יודעת, באמת לא זכרתי שאת כזו…
דעתנית.
אני מתנצלת. פשוט…
אני מרגישה שהם זקוקים לקצת טוב לב.
"תעוזה, הגינות, אומץ, כנות."
כמה ציורי.
יום אחד תביני עד כמה המילים האלו חסרות תועלת.
אבל בינתיים,
הנה "טעימה" בשבילך.
התבונני.
מרהיב, נכון?
כן, הוד מעלתך.
האחד חלש, חסר תועלת, שביר.
השני קשה, נחרץ,
נצחי, ללא רבב,
יפהפה.
הנתינים שלי לא רוצים פרח.
הם רוצים יהלום.
הוד מעלתך… -תוריד את ידיך ממני.
…הפושע הזה נתפס במטבחון בזמן שסחב אספקה מלכותית.
זה שקר.
אתה אחד מהבנדיטים האלו
שמתאספים ביער וגונבים בשם המלך?
לא, לא, הוד מעלתך.
לא "אחד מהבנדיטים". אני הבוס.
נאמן למלך האמיתי.
מצאו את ביתו, ושרפו אותו עד היסוד.
מה שמשעשע כאן,
זה שאין לי בית.
אז קחו אותו לצינוק.
שזעקותיו יהדהדו בטירה. -הוד מעלתך…
אני מבינה את הצורך בצדק.
אבל בבקשה, זה לא הוגן.
מה אמרת?
העונש אינו יכול לעלות על חומרת העברה,
ואני יודעת שאבי היה… -אביך?
אביך?
אבי היה מפגין רחמים.
אני מצטערת, יקירתי. את צודקת.
הגנב הזה גנב ממני.
אז אני אגנוב ממנו.
הפשיטו את מעילו ומגפיו, וכבלו אותו לשערים עד שיקפא.
הצינוק זו עדיין אופצייה?
קחו אותו מכאן!
רגע, הוא ימות. בבקשה, הוד מעלתך.
שלגיה!
קחי…
הביטי בעצמך.
זה לא מה שאת רוצה?
קדימה,
דברי אל העם שלך.
הנתינים שלך מחכים, שלגיה.
הפאי ודברי החוכמה שלך.
מה תאמרי להם?
שהכנת להם קינוח?
את חיה בעולם של משאלות.
חזרי לבאר שלך, שלגיה.
"ילדה קטנה ליד באר בודדה
"כשבפיה אותה מעשייה קטנה
"מרגישה לכודה בין הקירות שמחזיקים אותה
"מרגישה תקועה בסיפור שסיפרו לה
"יום נוסף שבו היא מתפוגגת
"לעולם לא מעזה למרוד
"אז היא חולמת לבדה
"חולקת סודות עם הקירות
"אבי אמר לי, לפני שנים רבות
"שצלחתי סופת שלגים עזה
"האם זו ילדה שאי פעם אכיר שוב?
"ממתינה למשאלה
"מתחת לאלפי צמרות עצים
"ובזמן שהרקיע הכסוף קופא
"אני לוחשת אל המים
"ממתינה למשאלה
"מחכה ליום אחד
"מקווה שאיכשהו, בדרך כלשהי,
"אהיה דומה לאבי
"עוצמת את עיניי ורואה
"את הנערה שנועדתי להיות
"האם היא חלק ממני שטרם גיליתי?
"תוהה, 'האם היא תופיע'?
"או שאהיה כאן לנצח
"ממתינה למשאלה?
"ילדה קטנה ליד יער פראי
"מנסה להיות מישהי טובה
"אך בצל שהממלכה לכודה בו
"איכשהו הצדק נשכח מזמן
"האם היא תתרומם או תרכין את ראשה?
"האם היא תוביל או תהיה מובלת?
"האם היא הנערה שתמיד אמרה שתהיה?
"ממתינה למשאלה
"מתחת לאלפי צמרות עצים
"ובזמן שהרקיע הכסוף קופא
"אני משתוקקת לצאת מבין החומות
"ממתינה למשאלה
"מחכה ליום אחד
"מקווה שאיכשהו, בדרך כלשהי,
"יגיע נס לפתחי
"עוצמת את עיניי ורואה
"את הנערה שנועדתי להיות
"האם היא חלק ממני שהייתי צריכה להסתיר?
"תוהה, 'האם היא תופיע'?
"או שאבלה עוד שנה
"בהמתנה למשאלה?
"אומרים שכל שעלייך לעשות
"על מנת שמשאלתך תתגשם
"זה לאפשר לה להדהד, להדהד, להדהד
"קולך יינשא למרחקים
"ויביא את החלום אלייך
"בדיוק כמו הד, הד, הד
"אני שומעת את ההד חזק וברור
"אבל אני עדיין מחכה כאן"
קדימה! זוז!
זוז!
תשתוק!
זה לא הרבה, אבל…
ספר לי איך זה בחוץ.
למה שלא תבואי ותגלי?
אני לא יכולה.
ראיתי איך התעמת עם המלכה שם.
נראית מספיק אמיצה.
אמיצה?
שומרים, אבטחו את המתחם!
אתה חייב ללכת. ברח.
תודה. -לך.
"ממתינה למשאלה
"מעבר ללחישה למים
"ממתינה למשאלה
"האם כמעט הגיע היום המיוחל?
"האם אוכל איכשהו, בדרך כלשהי,
"ללמוד כיצד להיות בתו של אבי?
"מישהי שסוף סוף תוכל להתחיל
"לדבר עם לב אמיץ
"מישהי שהיא פשוט אמיצה
"מישהי שאף אחד לא צריך להציל
"טוב, אני תמיד יכולה לחלום
"אבל אז…
"אני מתעוררת וזו שוב אני
"ממתינה למשאלה
"ממתינה למשאלה"
מראה-מראה שעל הקיר,
מי היפה בכל העיר?
יופייך ידוע לכול, הוד מעלתך.
אבל רגע,
אני רואה כעת עלמה מקסימה
נפקחו עיניה.
דבר לא יכול להסתיר את חינה העדין,
שכן אני רואה
כי היא יותר יפה ממך.
לא!
הצייד?
הוד מעלתך.
קח את שלגיה לעומק היער.
תמצא אזור מבודד שבו היא תוכל לקטוף תפוחים,
ושם,
צייד נאמן שלי,
הרוג אותה,
אבל,
הוד מעלתך,
היא רק ילדה.
ואני מלכתך.
שלגיה שחררה את הבנדיט.
היא זוממת נגדי.
עכשיו, תגיד לי,
האם גם אתה נגדי?
אתה נגדי? כן או לא?
לא,
הוד מעלתך.
קח אותה אל היער.
הרוג אותה.
עקור את ליבה.
שים אותו בקופסה הזו.
בשובך,
תקבל כל מה שליבך חפץ בו.
תרצה תפוח?
את מאוד אדיבה.
נהיה מאוחר.
למה?
את חייבת לברוח ליער.
המלכה משוגעת. היא לא תבחל בדבר.
לא אוכל לעזוב את הממלכה.
היא מרושעת, ילדה.
היא שקרנית.
מעולם לא סיפרו לך את האמת בנוגע לאביך.
מה? -לכי!
אבל מה בנוגע לאבי? -לכי. בבקשה!
לפני שאשנה את דעתי!
לכי!
שלום?
יש כאן מישהו?
- שטיא, אפצ'י, עליזי -
"היי-הו -"היי-הו
"היי-הו, היי-הו, הגיע הזמן לעבוד
"קומו עורו
"והישארו בשורה!
"היי-הו, היי-הו, היי-הו…
"שמענו את קריאת התרנגול
"לבושים ושבעים
"מתקדמים במלוא המרץ
"היי-הו, היי-הו
"יום נפלא לומר…" -אפצ'י!
אוי, לי! -לבריאות.
תודה רבה.
"אתם יודעים למה אני אלרגי?
"לחבורת השלומיאלים העלובה הזו"
למה שלא תהיה בשקט, רטנוני!
"היי-הו, היי-הו היי-הו, היי-הם
"היי-הו, היי-הו
"הגיע הזמן לעבוד
"אני במיטבי לאחר שנת לילה טובה
"ולכן למיטה אשוב"
שלום?
"אני ישנוני -כן, אנחנו יודעים!
"וככל שנדבר נצעד פחות
"בואו נלך!
"היי-הו
"עמוק באפלה
"קסמנו יחשוף מקום בו הניצוץ מאיר
"יש אבני חן באדמה אז הרימו את ידכם
"בזמן שאור בוהק ממלא את המכרה
"מהרו, כדאי שתטפסו, ותחפרו עבור היהלום
"תזיזו את עצמכם
"קחו את עצמכם בידיים
"בואו נכה בסלעים
"ובעודנו מניפים
"אנו תמיד שרים
"היי-הו, היי-הו
"ההרגשה הטובה ביותר שאני מכיר
"היא בעודנו חוצבים בסלעים כאלו גדולים
"אז חיוכי מתחיל לגדול
"אני זורח!
"אני שמח! -כן, אנחנו יודעים!
"אתם מחליאים אותי דלי, מהר!
"או-או!
"היי-הו
"חופרים, חופרים, חופרים מהבוקר עד הליל
"חופרים, חופרים, חופרים כל מה שנגלה לעין
"חופרים עוד ועוד יהלומים
"אלף אבני אודם
"לפעמים יותר!
"חופרים עבור החומר הנוצץ
"חופרים, חופרים, חופרים
"היי-הו -"היי-הו
"היי-הו, היי-הו,
"מהעבודה הביתה נשוב
"היום נגמר, חבורה!
"סיימנו? -"איזה כיף!
"היי-הו, היי-הו, היי-הו,
"היי-הו, היי-הו
"שירו בקול גדול
"אוי לי, אוי לא
"זה בסדר אם אתחבא
"לפעמים אני נעשה כל כך… כל כך…
"הוא ביישן! "-כן, אנחנו יודעים!
"טוב, תזיזו את עצמכם, בואו נצא לדרך
"אל תמשכו את הזמן
"הגיע הזמן לאכול!
"נישן -"אמן!
"ושוב נקום
"ושוב נצא לעבודה
"היי-הו, היי-הו
"היי-הו -"היי-הו
"היי-הו, היי-הו!"
בעדינות עם הדלת, דוק.
אין כמו בבית.
זו באמת חוויה יוצאת דופן לחזור למקום המגורים שלנו.
זה רק אני או שמאובק כאן?
זה אתה.
אני משתוקק לחוט דנטלי.
זה…
מה?
הוא עשה זאת שוב.
ישנוניות יום קשה.
חשבתי שהוא פשוט
נרדם כשהוא מודאג.
ממה יש לו לדאוג?
הגיע הזמן לדאוג!
תחסמו את הדלת!
חבר'ה, איפה שטיא?
אל תזוז.
עוג מריח פחד.
זה לא עוג. זו רוח רפאים.
הוא מתכופף ומתחבא?
או מתנשא לגובה ושואג?
תלוי איזה סוג של עוג.
זה לא עוג!
זו עז שטנית.
אל תביט לזה בעיניים.
אם אתה רואה אקטופלזמה,
אל תיגע בה. -זה מרחף?
תיזהר, שטיא.
אל תפחד.
זה בסדר.
רק רציתי להכיר אותך.
מה שמך?
אתה לא מדבר?
בואו נחזיר את חברנו!
רגע, רגע, בבקשה.
למה… -זו בת אדם.
טוב, כן. מה חשבתם שאני?
שום דבר. -רוח רפאים.
אבל מאיפה הגעת? -את רעבה?
נוכל להיות חברים?
איך קוראים לך?
למה כולכם כאלו חביבים?
היצורים האנושיים שעדיין נכנסים ליער אלו הבנדיטים
המתיימרים להילחם בשמו של המלך. -מה?
הסתבכת עם החוק, נכון?
כדאי שאלך. -אמרתי לכם.
לא, לא. רגע, חכי. -תן לה לעזוב.
טוב, לפחות תגידי לנו מי את.
כן. -כן.
קוראים לי שלגיה.
שלגיה? -הנסיכה?
אני אומר שזו מלכודת.
אבל היא זקוקה לעזרתנו.
מישהו עדיין חושב שזו רוח? -רגע. לאן את הולכת?
כמה שיותר רחוק מהטירה.
זה לא מספיק טוב. -אבל למה?
האמת היא, שהמלכה ניסתה להרוג אותי.
היא באמת ניסתה להרוג אותך?
טוב, זה נוראי.
וזו בדיוק הסיבה שאת צריכה לעזוב.
כדאי שתישארי כאן עד שתחליטי לאן ללכת.
מה? -אני חושב שזה רעיון נפלא.
חכה רגע.
בת אדם מופיעה בבקתה
לראשונה לאחר 275 שנים
ואתה מבקש ממנה להישאר?
הוא אמר הרגע…
"275 שנים"?
274 למען הדיוק
אנחנו זקנים כמו העצים.
הוריי תמיד אמרו שמדובר ביער קסום.
ואני תמיד אמרתי שבני אדם גורמים רק לצרות.
מצטערת. אני לא יודעת את שמך.
הרשי לי להציג אותנו לפי סדר אלפביתי.
ביישני. שטיא.
רטנוני. עליזי.
ישנוני. אפצ'י.
ואני, דוק.
אמרת שנעשה את זה הפוך הפעם.
זה היה בפעם האחרונה.
אז, בסדר הפוך,
אפצ'י, ישנוני, עליזי, רטנוני, שטיא, דוק, וביישני.
שכה אחיה.
איך היא עשתה את זה?
אימי תמיד לימדה אותי שזה חשוב ללמוד את השם.
טוב, לפי אצבעות הרגליים הארוכות ביותר ועד לקצרות,
לי יש את הארוכות ביותר.
אם זה עוזר.
מה בדיוק אתם עושים כאן ביער?
טוב, אנחנו כורים במכרות.
תופתעי מהדברים שאפשר למצוא.
אבנים מנצנצות מכל הסוגים.
מקום שבו הקסם עדיין שוכן.
לא לזמן רב אם היא עדיין כאן!
תסתכלו על השעה.
הכי חשוב ששלגיה בטוחה בביתנו.
נכון, חבר'ה? -כן.
בהחלט. -התנגדות!
נרשם. פשוט תתעלמי ממנו.
אולי אשאר ללילה אחד.
לילה אחד. ואז היא עוזבת.
את יכולה לבוא לכאן. -מה המידה של נעלי הבית שלך?
אני אוהב מסיבת פיג'מות. -יש לנו כמה זוגות למעלה.
המלכה לא תוכל לפגוע בך כאן.
מראה-מראה שעל הקיר,
מי היפה בכל העיר?
הרחק מעבר לחומות הטירה,
באמצע היער שוכנת
שלגיה,
היפה מכולן.
לא.
אני מחויב לאמת בלבד.
היפה ביותר חיה.
היא לא את.
"נראה שנתקלנו במכשול קטן
"מישהו עשה מעט בלגן
"ומי נמצא כאן לאסוף
"את השברים?
"ניחוש אחד
"מהו הטיפול עבור הבוגד?
"האדם הבזוי והפחדן?
"להשפיל אותו
"ואז לגמור אותו
"כי, טוב
"אני יכולה."
אתה מעז להמרות את פי?
אני לא ראוי לרחמים.
אך אם יש מעט רחמים בליבך,
אני מתחנן בפנייך,
הפגיני אותם כלפיה.
"אולי הייתי מעט מבלבלת
"אך אני לא זקוקה לעצתך
"למעשה, זה די משעשע
"שאתה אומר לי להתנהג יפה!
"טוב, נחמדות לא תביא אותך לשום מקום
"נחמדות לא תוביל לתוצאה
"בחורות שאפתניות חייבות להיות רעות
"ובחיי, הן נהנות!
"זה הולך להיות מהנה!
"הכול מותר כשהכתר לראשך
"להיות המלכה זה אומר לעשות כרצונך
"אוכל לחוס על חייך
"או להרוס אותך לחלוטין
"על פי גחמה אוכל להכניע את העולם
"עכשיו אני יכולה לסלוח, אפילו לשכוח,
"לאפשר לך לחיות, אתה תהיה מסודר
"אבל בתור התחלה, הלב לא ברשותי
"כזכור לך
"אז יקירי, הכול מותר
"כאשר את היפה בכל העיר
"עכשיו, ייתכן ששמעת
"כי היופי האמיתי זוהר מבפנים
"טוב, אם מישהו אמר את זה
"הוא שיקר
"זה הזהב והזוהר
"אבני החן והתכשיטים
"יופי אומר כוח
"שזה אומר שאני קובעת את הכללים
"הכול מותר
"כאשר הכתר לראשך
"אז מי יעז לעמוד בדרכי? -"לעמוד בדרכה
"עכשיו, היזהר
"אם תאכזב אותי
"תאכזב, תאכזב!
"בצינוק תישאר -"בצינוק תישאר
"אך אם זה יתבצע
"אמשיך, ללא תחרות
"בביטחון מלא כשאשאל
"מראה שעל הקיר
"אמרי לי מי יפה?
"מי היפה שאין שנייה לה?
"אני זו שתכריזו עליה"
קפטן, ערוך חיפוש ביער.
מצא את שלגיה,
ואל תחזור בלעדיה.
"הכול מותר
"כאשר את היפה
"בכל העיר"
זה לא הוגן.
כבר בוקר, והיא עדיין כאן.
הם יבואו לחפש אחריה,
וכאשר הם ימצאו אותה…
מה יש לך לומר בנדון?
די, רטנוני, אתה יודע ששטיא לא מדבר.
כי הוא טיפש!
רק בגלל שקוראים לו שטיא
זה לא אומר שהוא באמת טיפש.
כמובן שזו הסיבה.
בדיוק כמו שקוראים לך "עליזי", כי אתה שמח כל הזמן.
ולי קוראים "רטנוני", כי…
לא מבינים אותי.
לכל השיפודים!
הנה.
חבר'ה, בואו ננסה להיות חברים.
עצרו.
היי! יפי-קאי-יי!
אתה גמור, אדוני.
בוא הנה!
הירגעו.
אני אתפוס את האצבע הארוכה שלך!
רטנוני, זה מדגדג.
הרגל שלי!
אוי, לא!
פלפל!
הוא הולך להתעטש.
שטיא,
ארוחת הבוקר אמורה להיות בפיך.
לא על ראשך.
נכון שהחיים לא דייסה?
הבנתם? דייסה!
אתה בסדר?
מתחשק לך לברוח ולהתחבא.
אתה מפחד לדבר?
טוב, אולי נוכל להתחיל עם משהו קטן.
כאשר הייתי ילדה קטנה, אימי לימדה אותי לשרוק.
אז, אפילו כשאני מפחדת לדבר, אני שורקת.
מפני שבעת השריקה, ליבך שר.
והקול הזה,
שחבוי בליבך,
יכול להישמע.
רואה? עכשיו אתה תנסה.
טוב, מספיק בשביל שהנר יהבהב,
לא ייכבה.
הצלחת.
ידעתי שאתה יכול.
בוא.
היי! בוא הנה.
תחזיר את זה!
תפסתי.
מהו הרעש השמיימי והמרהיב הזה?
ציפור שיר נכנסה מהחלון?
זה שטיא.
הוא נשמע כמו מלאך קטן.
זה תכסיס.
זה לא תכסיס.
איך אתה עושה את זה?
טוב, מצמידים שפתיים,
מציבים את הלשון מאחורי השיניים, ושורקים.
זה קל.
זה מקובל, או רק משהו שעושים בין חברים?
אנחנו לא חברים.
מאתיים שבעים וחמש שנים זה הרבה זמן להתווכח.
מאתיים שבעים וארבע.
אל תערבו אותי.
אני היחיד שחושב בהיגיון כאן.
ואתה מרגיש שהם לא מקשיבים להיגיון?
נכון.
הבנתי אותך, מר רטנוני.
את… רגע.
מה?
טוב, נראה לי שכולם כאן
צריכים להשתפר בהקשבה הדדית.
חשבתי את אותו הדבר.
היי, תתרחקי משם!
גברת שלגיה, לא הייתי מסתכל שם…
היא ממש מרגישה בבית.
לא זכרתי את אלו.
עכשיו, אתה תשטוף כלים.
אתה תסדר את החדר.
בסדר. -קדימה.
אתה תנקה את קורי העכביש האלו.
והוא ישתמש…
במטאטא.
אני?
"נשרוק ונעבוד
"ובשמחה יחדיו
"נוכל לסדר את המקום
"אז זמזמו מנגינה עליזה
"זה לא ייקח זמן רב כאשר יש שיר
"שעוזר לקבוע את הקצב
"ובעודכם מטאטאים את הרצפה
"מה שגרם לשיעמום
"ירגיש כמו משחק
"ולא כמו אותה המטלה מהעבר
"נשרוק ונעבוד"
אתה תלמד.
"כשאנחנו צוות, הבית יבהיק
"אז נשרוק ונעבוד
"נשרוק ונעבוד
"קל לעבור את זה
"כעושים את זה יד ביד
"הצטרפו אל המנגינה העליזה"
אני אקח את זה!
"כשהעבודה מהנה היא מתבצעת
"במחצית מהזמן המתוכנן
"רגע! אני חושב שזו המברשת שלי
"היית צריך לתלות שלט
"אם לא תחריש, את המברשת אקח
"ואדחוף אותה למקום שבו השמש לא זורחת
"נשרוק ונעבוד
"התכתשויות לא יסדרו דבר
"אז נשרוק ונעבוד
"קל לעבור את זה כשאנו עושים זאת יד ביד"
תראו את שטיא!
"נשרוק ונעבוד
"קרצפנו את הבית יחד
"אין יותר נקי מזה
"זמזמו מנגינה עליזה
"החבורה המוזנחת הפכה להרכב
"שמרגיש כמו משפחה
"מה שהיה בעבר בלגן
"שהתגורר בכתובת הזו
"נקי עכשיו כמו שריקה
"רק מצלילי האושר
"נשרוק ונעבוד
"כשהעבודה מהנה היא מתבצעת
"זה נפלא כל כך כשאנחנו יחדיו
"זה לא ייקח זמן רב כאשר יש שיר
"אז נשרוק ונעבוד"
שכחתי כמה כיף להסתדר.
שכחתי שיש לנו תנור כאן.
טוב, כשהייתי ילדה קטנה, כל יום היה ככה.
כל יום?
כל יום.
כאשר אבי היה המלך.
הצייד אמר שהמלכה שיקרה בנוגע לאבי.
היא שיקרה בנוגע להכול.
ואם הוא עדיין בחיים?
אני חייבת למצוא אותו.
אמרתם שהיו בנדיטים ביער
שטענו כי הם נלחמים בשמו של המלך.
פושעים אנושיים.
המורדים האלו הם לא יותר מאשר גנבים.
למעשה הם חבורה של שחקני עבר
שמקור פרנסתם התערער
בשל המדיניות הכלכלית החמדנית של המלכה
אשר דחקה אותם לשלב ביניים
שבו האתיקה והמניעים מעורפלים.
טוב, איפה הם?
אם הם יודעים את האמת על אבי, אני צריכה למצוא אותם.
לא. אני מתנגד.
זה מסוכן מדי.
תישארי איתי.
כלומר, איתנו.
כן, בקושי נמלטת מהמלכה בפעם הקודמת.
לבריאות.
אבל זה מה שעליי לעשות.
חוץ מזה, רטנוני צודק.
ככל שאשהה כאן, כך אסכן אתכם יותר.
סוף סוף.
להתראות. -רטנוני!
לא.
הגיע הזמן שאפסיק להסתתר.
תודה על הנדיבות שהפגנתם כלפיי.
לא, חכי רגע.
אפילו אתה, רטנוני.
עכשיו,
תוכלו לכוון אותי לאן ללכת?
אנחנו מאחרים לעבודה!
קדימה, כולם. אני צריך שאתם…
אביא את החטיפים.
קדימה. ישנוני, שלום?
אל תגידי מילה.
אתה.
אם נלך בדרך הזו, נחבור לרוכבים האחרים.
וכשאמרתי לך לבוא לראות איך המצב כאן בחוץ…
לא ציפיתי שתביאי איתך חצי ממשמר הארמון.
לא ממש הזמנתי אותם.
לא הייתה לי ברירה אלא לברוח.
המלכה רוצה במותי.
בואי.
האמת שאני מחפשת את אבי.
קיוויתי שתוכל לעזור לי.
אתה נאמן למלך האמיתי.
נכון.
בהחלט.
שמענו שמועות, התלחששויות.
יש אנשים שאומרים שהוא נפל בשבי בממלכה הדרומית, אבל…
אין לך מושג איפה הוא.
מצטער לאכזב.
נראה שחשבת שאני האביר על הסוס הלבן.
אני לא חושבת שמישהו יכול לטעות בזה.
קיוויתי שאולי תדע משהו.
כמובן.
נסיכות תמיד מחכות שהנסיך יופיע או לשובו של המלך.
אבי הוא האדם היחיד שיכול להשיב את הממלכה הזו לקדמותה.
קצת מאוחר לזה, אני חושש.
ניכר ששכחת איך הדברים היו,
כאשר אנשים היו טובי לב והגונים.
הלוואי שהיה לי זמן לדברים
כמו טוב לב והגינות.
הבעיה היחידה היא…
"התקופה נראית חשוכה
"אז נסיכה, קבלי הצצה
"בכל יום זה להיות או לחדול
"הרעב גואה
"כאשר נשרים חגים בשמיים
"והסיכויים, ובכן, נראים עגומים למדי
"תרשי לי לבשר לך את החדשות
"אי אפשר לנצח את הסיכויים
"ואדם חייב לבחור
"האם הוא יאכל או ייאכל
"האם זה הורס את יומך?
"האם העובדות גורמות לך לזעוף?
"האם ההתפכחות
"מדכאת אותך?
"ובכן זה נשמע ממש כמו בעיות של נסיכה
"שסוף סוף לומדת שהחיים אינם הוגנים
"נראה לי שיש לך בעיות של נסיכה
"זה לא עלוב כשאנשים לא מוכנים לחלוק?
"אוכל לנסות להיות 'אדיב' או מה שאמרת
"פשוט יש לי העדפה להישאר בחיים
"אז אני דבק בתוכניתי
"לקחת כל מה שאפשר
"במקום לחיות בפנטזיה
"בעיות של נסיכה לא רלוונטיות עבורי"
אז התקדמת מתפוחי אדמה?
ניחנתי בכישורים רבים.
"נאום מקסים, אבל האם סיימת?
"אף אחד למען כולם וכולם למען אף אחד
"איזו מתנה של תקווה אתה מעניק!
"כן, ובכן, תקווה זה מצרך נדיר
"אבל בכל זאת חייבים לנסות,
"טוב, מה דעתך שננסה לחיות?
"אז זהו זה? אתה נכנע?
"לא, את מתחילה להחכים
"כי אי אפשר לתקן את העולם באפיית פאי תפוחים
"כן, יש לנו מקרה קלאסי של בעיות של נסיכה
"הטירה חמימה אבל בחוץ קר
"בטח, תבטל אותן כ'בעיות של נסיכה'
"ולהישאר אנוכי זה מוצדק
"זה היה קשוח, אבל אני גאה
"תראי אותך, נהיית נבזית
"תראה, הממלכה זקוקה לעזרה
"כדאי שתספרי זאת למלכה
"אבל אני נשאר במנוסה
"דואג למספר אחת
"וככה זה הולך להיות
"כי בעיות של נסיכה לא רלוונטיות עבורי"
אל תזוזי, גברתי.
את נמצאת בנוכחותו של המורד קוויג, אמן הקשת המוצלבת.
ידיים למעלה!
התרחקי מהקפטן שלנו,
ולא יאונה לך כל רע.
אין לך קשת מוצלבת.
היא נגנבה. -זה בסדר.
היא איתי.
קפטן?
ועמיתיי.
נאמנים למלך?
אתה סתם פושע פשוט.
קוראים לי ג'ונתן נסיכה.
לא "ג'ונתן נסיכה".
רק "ג'ונתן"…
נסיכה.
תקשיבי…
"את נראית כמו בחורה מקסימה
"עם הרציונל המלכותי שלך
"אבל כאן במציאות
"תביני שבעיות של נסיכה
"לא
"רלוונטיות
"עבורי
"הן לא רלוונטיות
"עבורי"
אלו שומרי הארמון.
שני חיילים עבור כל אחד מאיתנו.
אנחנו מחפשים אחר הנסיכה, שלגיה.
את חייבת לברוח, נסיכה.
ומה אתכם?
אל תדאגי לנו. אנחנו נעכב אותם.
אלחם אתכם. -אני לא מבקש.
אהפוך את זה לקרב הוגן.
כן, העניין הוא, שאני לא נלחם בצורה הוגנת.
אל תירו!
נוכל לומר לכם היכן הנסיכה נמצאת.
עכשיו.
אני לא יכולה לעזוב.
אזדקק לעזרתכם.
הזדמנות אחרונה, בנדיטים.
ספרו לנו מה שידוע לכם על שלגיה.
אתם מחפשים את שלגיה?
אני כאן.
לשם.
קדימה! -זוזו!
התפרסו!
התפרסו. מצאו אותם.
כן, אדוני!
איפה הסוס שלי?
זוז, זוז.
חזרת.
מישהו היה חייב לפתור את בעיית הנסיכה שלך.
אמרתי לך שאלחם אתכם.
אני מניח שהתכוונת לזה. -כנראה.
את ממשיכה להרשים אותי.
תודה.
מחמאה כזו שמגיעה מגאון פשע כמוך.
ודא שנפטרנו מהם.
האנשים,
הם שכחו איך זה היה בעבר.
והם מתעבים את המלכה. אבל הם מפחדים.
זו הסיבה שאנו נלחמים בשמו של אביך.
הורייך לא פחדו מדבר.
הם גרמו לכולנו להרגיש מעט יותר אמיצים.
הם העניקו לכולם תקווה.
נחתוך לכיוון הגיא כקילומטר וחצי דרומה.
אנחנו צריכים לטשטש את עקבותינו.
ג'ונתן?
מה זה היה?
אוי, לא.
אני חושב שיש לנו בעיה קלה, נסיכה.
הוא יזדקק לרופא.
השם "דוק" משמש ככינוי ולא כתואר רשמי
שכן המומחיות שלי
היא חקר גרגרים מגמטיים, סדימנטריים, ומטמורפיים.
את יודעת, סלעים.
אני המורד קוויג,
אמן הקשת המוצלבת,
ואני פוקד עליך להציל אותו.
טרם ערכו בינינו היכרות.
לפי סדר השמות… -דוק, בבקשה, אין לנו זמן.
הוא פצוע קשה. אתה חייב לעזור לו.
אבל הם בנדיטים!
מה תעשה בנידון? -בוא הנה, אתה.
בדיוק ככה המלכה רוצה שנתנהג.
נלחמים זה בזה,
מפקפקים זה בזה. כך היא מנצחת!
היא הרעילה את כולם כך שיאמינו שכל אדם לעצמו.
אבל אם…
נוכל לוותר על הרכוש המועט שברשותנו,
נירש את מה שהיה מיועד לכולנו.
וזה יותר ממה שנוכל לדמיין.
זה רק…
דורש אמון הדדי.
עכשיו תעזור לו.
בבקשה.
הכניסי אותו פנימה.
חלב חם.
זה עוזר לי לישון.
תודה.
השתמשתי בתנור רם כדי לחדור את סלע היסוד,
לאחר מכן קדחתי עד לליבת הסדק,
והוספתי רטייה או שתיים.
מנה של עופרת אצטט,
דיאתיל אתר.
זה היה…
לא נעים. -הצלחת, דוק!
חשבתי שהוא מת.
תודה, דוק. -כמובן.
אעשה הכול עבור החבר המיוחד של שלגיה.
יש לך חבר מיוחד.
לא. לא.
-מה?
הייתי מביאה לכאן כל אחד… -בדיוק.
טוב לב שגרתי.
אין לזה קשר אליך.
מביך.
נכון שזה פשוט נפלא?
אתם יודעים מה זה אומר, חבר'ה?
בבקשה, לא. -מה זה אומר?
שהגיע הזמן לרקוד.
כן!
היי!
רוצה לשחק קלפים?
לא, תודה.
ומה איתך?
אתה ומייפל רקדנים נהדרים.
אנחנו רק ידידים.
בסדר…
את יודעת, כמוך וכמו ג'ונתן.
אני די בטוחה שג'ונתן חושב רק על עצמו.
זו הסיבה שהוא ספג חץ עבורך?
מה?
כולנו ראינו את זה.
הגנב האנוכי וחסר התועלת הזה?
הציל את חייך.
"בעבר חשבתי שהדרך ביער תהיה בודדה
"יער חשוך לפניי
"הלילה מעיק מלמעלה
"והרוח נושבת
"אבל כעת איני רועדת בצללים
"אולי את הדרך הזו
"לא אצטרך לצעוד לבדי
"כי יד פוגשת יד
"כאילו גילתה את ייעדה
"ולפתע צפיתי בעולם מתעורר לחיים
"וכעת אני אבודה בנוף
"אז אני מתחילה לשחרר
"ולהיכנע לזוהר
"אני יודעת שזה תמים
"אבל הלילה אני מאמינה
"כי משהו כה טוב יכול להתגשם
"וייתכן שזה קצת
"קשור
"אליך
"בעבר חשבתי שהעולם הזה יישאר שבור לנצח
"חסר רחמים ואכזרי
"שכל טיפש צריך לדאוג לעצמו
"אבל מי יודע?
"כשאנו יחד הזמן מאט
"אולי את הדרך הזו
"לא אצטרך לצעוד לבדי
"כי יד פוגשת יד
"משהו שמעולם לא תכננתי
"ולפתע צפיתי בעולם מתעורר לחיים
"וייתכן שאני אוהב את הנוף
"אז אני מתחיל לשחרר
"רק כדי לראות מה יצמח
"וייתכן שאני תמים
"אבל הלילה אני מאמין
"כי משהו כה טוב יכול להתגשם
"וייתכן שזה קצת
"קשור
"אלייך
"ואולי אני חולם
"ובכן, הייתי רוצה להישאר בדיוק כך
"אך אם יש עולם
"שבו אתה מעיר אותי
"תבטיח להעיר אותי
"עם נשיקה
"יד פוגשת יד
"סוף סוף גילתה את ייעדה
"נראה שזה לא כל כך תמים
"להתחיל להאמין
"שמשהו טוב יכול להתגשם
"וייתכן שזה קצת
"קשור
"ייתכן שהכול קשור
"אליך"
היי.
חיילים! -אוי, לא.
עלינו לעזוב כדי להגן על הנסיכה.
כן, קפטן.
אסור שמשמר המלכה יגיע לכאן.
אני באה איתך. -לא.
זה מסוכן מדי. את זו שהם רוצים.
אחזור בעוד יומיים.
ויחד נלך לממלכה הדרומית ו…
נמצא את אביך.
קח.
הוא נתן לי את זה.
קח את זה למזל.
לא אוכל לקבל את זה.
זו לא מתנה.
אני רק נותנת לך סיבה לחזור.
מי נלחם בשמו של המלך?
אני!
אם כך, קדימה.
שמרו על עצמכם. -בסדר. התפצלו.
נמשוך את השומרים הרחק מהבקתה.
תיזהרו שם!
היי, תודה על האירוח.
לכאן.
בכיוון הזה.
אתה באמת עושה את זה, ג'וני בוי.
אתה אחד מהחבר'ה הטובים.
כן, נחוש, נאמן.
אתה…
אידיוט.
אתה נראה מוכר.
נכון…
הגברת עם תפוחי האדמה הטובים.
איפה שלגיה?
שלגי מי?
אתה מגן עליה.
תענה להוד מלכותה!
ספרו לי היכן מצאתם אותו.
ביער,
כ-400 מטר דרומה מהצומת.
אני בטוח שאת חושבת שזה בכיס שלך, הוד מעלתך.
אבל תאמיני לי,
את לא יודעת מול מי את מתמודדת.
את מבינה, בניגוד אלייך…
אני מכיר אותה.
אני חושבת שאתה מתכוון, "הכרתי".
אני חושבת שהגיע הזמן ששלגיה ואני
ננהל שיחה קטנה.
"גרש כל זכר ליופי
"שאזדקן כעפר קדום
"בצע את חובתך האפלה והמכשפת
"שיקויי מתוק
"אתה חייב
"קול צורם כקרקור
"מכשפה שפופה עם עור מקומט
"רעמה לבנה
"הבזק של אימה
"תוכניתי
"יכולה
"להתחיל"
"תפוח מורעל. שנת המוות."
"נוגדן."
"נשיקה של אהבת אמת."
לא תשתחרר כך.
"רק נגיסה אחת, אדום ועסיסי
"אז לילה טוב, השכב אותה לישון
"דרוש את פרסך אם ברצונך לעלות, מישהו חייב ליפול
"יקירי, הכול מותר
"כאשר את היפה
"בכל העיר"
אני לא אוהב את זה.
זה מסוכן מדי כאשר משמר המלכה מחפש אותך.
נוכל לבוא איתך.
את באמת חייבת ללכת?
אני צריכה לגלות את האמת על אבי.
אם יש סיכוי שהוא בחיים…
וכאשר תמצאי את מה שאת מחפשת,
את תחזרי…
נכון?
אני אחזור.
אני מבטיחה.
בסדר.
קדימה, חברים. בואו נלך.
ג'ונתן?
אני מצטערת, יקירתי.
הפחדתי אותך?
לא, פשוט ציפיתי למישהו אחר.
אוכל לעזור לך?
זו אני שיכולה לעזור לך.
האם את שלגיה?
הנסיכה?
מי אמרת שאת?
באתי עם הודעה.
מג'ונתן.
מג'ונתן?
חוששתני שהמלכה לכדה אותו.
נלכד? לא.
הוא נתן לי את השרשרת הזו.
הוא אמר שתביני את המשמעות.
אני חייבת ללכת אליו.
אבל מה בנוגע לסכנה?
את אוהבת אותו?
טוב,
מאחר והאהבה היא כה יקרה,
אני אעזור לך.
הנה.
קחי את התפוח הזה
שיעניק לך כוח בדרך.
היי!
שלגיה.
אני זוכרת כמה אביך היה נדיב לעמו.
לכן זה כבוד עבורי להשיב את אותה הנדיבות לבתו.
אני יודעת שאין לי הרבה לתת…
אך בהעניקי לך תפוח זה מתעוררת בי תחושה
שרוחו כאן.
קדימה! דיו!
תודה.
למענו.
למען אביך.
זוזו. קדימה! -מהר יותר!
מה קורה?
משהו לא בסדר.
אכן הכרתי את אביך.
די טוב.
למה את מתכוונת?
ידעתי שהוא טיפש!
את. זו את.
לא נדרש ממני הרבה מאמץ להרוג אותו.
טוב הלב שלו עלה לו בכתר,
כמו שזה יעלה לך בחייך.
אז…
אמרי לי, שלגיה…
מי היפה בכל העיר?
ליבך הקנאי יכול לשקוט.
את מלכתי,
היא היפה בנשים.
הריעו למלכה,
היפה בכל העיר.
אתה עושה את זה בכל יום.
זה לא זז.
תשכח מזה.
אני אכן שכחתי.
שכחתי מהו אומץ,
מהי תקווה, אבל אז…
הכרתי את שלגיה.
היא נלחמה עבורנו.
איתנו.
כאשר היו לה את כל הסיבות לברוח.
היא מעולם לא ויתרה עלינו.
אני לא…
אוותר עליה.
קדימה. -תמשוך חזק יותר.
הקשב. הכניסה הסודית של המלכה מובילה כקילומטר וחצי
מאורוות הארמון, שם יש עשרות סוסים.
אני אבדוק אם יש שומרים. אתה תלך.
בהצלחה.
אני ממש מצטער.
שלגיה?
היא חיה.
היא ערה. -זה נס.
ג'ונתן.
מה העניין?
היי, מה קרה?
אבי…
הוא איננו עוד.
המלכה רצחה אותו.
אוי, לי.
מה נעשה עכשיו?
"אבי אמר לי
"לפני שנים רבות
"שצלחתי סופת שלגים עזה
"אני חייבת לדעת
"האם הילדה הזו עדיין קיימת בתוכי?
"אימא, אבא, לא ישובו
"משאלתם האחרונה הייתה שאלמד
"שהממלכה הזו
"היא ייעודי
"הגיעה העת לקום ולזקוף את ראשי
"הזמן להוביל ולא להיות מובלת
"להיות הנערה
"שתמיד אמרתי
"שאהיה"
הגיעה העת.
העת?
העת להשיב את ממלכתנו.
זה לא יהיה קל.
היא תעשה כל שביכולתה לעצור בעדנו.
שתנסה.
האם הוא… זה היה…
שטיא?
אנחנו לא מפחדים.
שטיא.
כבר לא.
וואו.
יפה אמרת, שטיא.
אז גם אני לא מפחדת.
בואו אחריי.
לשער הראשי! -כן, המפקד.
"לא עוד לחישות אל המים
"כי אתם הכול
"ייחלתם וחיכיתם
"למישהי נועזת
"מישהי הוגנת
"מישהי אמיצה
"מישהי כנה"
אני מאמינה שחיפשתם אותי.
למען האמת,
אני מאמינה שזו את שמחפשת אותי.
זוזו הצידה.
זהו ביתו של אבי.
את הרגת אותו.
גנבת אותו ממנו, מכולנו.
וכעת אנחנו כאן כדי להשיב אותו.
היא יפה…
נכון?
עדין, אלגנטי, מעודן.
אתם חושבים שאתם רוצים פרח.
אבל פרח קמל.
פרח לא יכול להגן עליכם.
או להקים צבא,
או להוביל ממלכה.
פרח לא יכול להעניק לכם מה שביכולתי לתת.
שלמות.
כוח.
יופי.
אם את רוצה את הכתר…
קחי אותו.
הם מחכים.
מספיק עם המשחק הזה.
שומרים, החזיקו אותה.
אתה.
שהאנשים יראו אותה מתה.
פול.
היית חקלאי.
בעמק המערבי.
יש לך אישה.
אלינור.
היה לך מטע של עצי דובדבנים וכאשר הם פרחו,
היית מזמין את תושבי הכפר לקטוף אותם.
לחלוק אותם.
מת'יו.
היית אופה…
בדיוק כמו אביך.
מעולם לא דחית אדם רעב,
אפילו אם לא היה לו כסף כלל.
ארתור.
מספיק.
וויליאם.
אני זוכרת אתכם.
את כולכם.
אמרתי, "מספיק"!
הייתה תקופה שבה חיינו עם תקווה.
כאשר הדברים הטובים טופחו והורשו לפרוח.
אני זוכרת.
אתם זוכרים?
אני זוכר.
ואני.
עזבי.
עכשיו.
ואל תחזרי לעולם.
אני המורד קוויג,
אמן הקשת המוצלבת.
לא.
זה לא נכון.
תסתכלו עליי. אני עדיין היפה מכולן.
יופייך ידוע לכול.
אך הוא למראית עין בלבד.
שכן יופייה של שלגיה
מגיע מעמקי נשמתה.
ולכן, מלכתי,
סוף סוף תביני
שהיא תמיד תהיה
יותר יפה ממך.
אתה משקר!
שלגיה יותר יפה ממך.
לפני שנים רבות,
הייתה ממלכה שלווה
אשר נשלטה על ידי מלכה בעלת מידות טובות
שהאמינה שהיופי האמיתי של ממלכתה
לא נמדד על ידי אבנים טובות או תכשיטים,
אלא לפי אנשיה.
המלכה שלטה עם טוב לב ואהבה.
היא הייתה נועזת, הוגנת, אמיצה, וכנה.
ושמה היה שלגיה.
"ממרומי ההרים
"ועד למעמקי המכרות -"מעמקי המכרות
"בשמיים הזהובים -"המאירים על הממלכה
"והשורשים החזקים ביותר נושאים את הפירות המתוקים ביותר
"כי את אשר נזרע נקצור
"על פי הערכים שאנו מכירים
"והשפע יזרום
"היכן שהדברים הטובים צומחים
"ממרומי ההרים
"בשמיים הזהובים
"היכן שהדברים הטובים צומחים
"היכן שהדברים הטובים צומחים"
- הסוף -
"שלגיה"
- שלגיה מבית דיסני -
קרין ברכר אלנברג NDG Studios