Hófehérke
Valamikor, réges-régen, egy békés királyságban
uralkodott egy jóságos királyné és király.
Mindennél jobban vágytak egy gyermekre.
Egy téli estén hóvihar söpört végig a földjükön,
dermesztő hóval és jéggel borítva be a királyságot.
Ám egy becses ajándékot hátrahagyott.
Hercegnő született.
Születése éjjelének emlékére
a kislányt szülei elneveztek Hófehérkének.
Ahogy nődögélt, Hófehérke megtanulta,
hogy a föld javai mindazoké, akik törődnek velük.
Megtanult szeretettel uralkodni.
Hisz’ a sorsa, hogy egy nap vezetővé váljon.
Ezeréves táj
Ez a föld az otthonod
Sok bűbáj és fény járja át
Hajtás kísér mifelénk
Minden elvetett magot
Így boldog és szabad szép hazád
Nézd, mit rejt a föld
Nemes ékkő valahány
Gazdag termést ígér minden év
Bajunk nem akad sosem
Hiszen mind megosztjuk ám
A földöntúli bőség kincsét
Hegyek bércén járj
Vagy a bányákban
Magas égen szállj Ugye, páratlan?
Ez a fenséges hely
Soha nem romlik el
Hiszen mind állandó
Ami szép és jó
Áruld el a kívánságodat
Hogy látnád majd felnőttként magad
Eredj!
Sajnos mit sem látok
Csak azt, hogy mellém álltok
Apró lány, ha rád száll koronám
Hazánkhoz légy méltó
Bátor szívvel
Őszintén
Hótisztán
Szívből szólj
Áruld el
Hogy mit vársz magadtól
Hegyek bércén járj
Vagy a bányákban
Magas égen szállj Ugye, páratlan?
Veled építjük mind
Olyan ország lesz így
Mire nincs is más szó
Csak a „szép” és „jó”
Szervusz!
A királyi pár büszkén figyelte
amint Hófehérke szép és kedves ifjú hölggyé cseperedett.
De ekkor bekövetkezett a tragédia.
Hófehérke édesanyja beteg lett,
és a Jó Királyné meghalt.
Hófehérkének és a királynak megszakadt a szíve.
Ám ekkor…
egy távoli országból elbűvölő hölgy érkezett a kastélyba.
Oly' varázslatos volt, hogy úgy tűnt, szépsége
természetfeletti erővel bír.
Feleségül ment a királyhoz,
de a látszat mögött más lapult.
Egy gonosz szörnyeteg.
Csak a saját szépsége érdekelte,
és a hatalom, ami vele járt.
Hogy megőrizze e hatalmat,
egy varázstükörnek tette fel
mindennap az egyszerű kérdést.
Varázstükröm, mondd meg nékem,
akad-e párom szépségben.
Ó, felség!
Minden leány tudja e vidéken,
szépséged túlragyog az övéken.
Az új királyné rögvest hatalmat ragadott.
Nagy veszélyre figyelmeztetett a Déli Királyság felől.
Így a Jó Király útra kelt, megvédeni a népét
Bátran - Tisztán - Őszintén - Szívből
Addig hordd
Amíg nem látsz viszont
De a királyt nem látták viszont.
Rettegés ült a királyságra.
És a királynő hatalma egyre nőtt.
A földműveseket csak neki engedelmeskedő
katonákká tette,
és magához ragadta a birodalom összes kincsét.
Hófehérkét szolgaságba taszította,
és elzárta a kastély falai közé.
De amíg a tükör megnyugtatta szépségéről a királynőt,
Hófehérke biztonságban volt a kegyetlen teremtéstől.
Hegyek bércén járj
Vagy a bányákban
Ami volt, nincs már
A remény hol van?
Olyan szép volt nemrég
Ugye, láthatjuk még?
Olyan szívfájdító
Ahogy teltek az évek,
az emberek már-már elfeledték,
hogy élt egy Hófehérke nevű hercegnő.
Hol a szép és jó?
Mitagadás,
Hófehérke is lassacskán elfeledte.
Hahó!
Elnézést.
Segíthetek valamiben?
Köszönöm. Csak nézelődöm.
Kérlek, azokat tedd vissza!
Megtenném, de talán a királynőnek van elég.
Értem, és ez mentség a lopásra?
Én és a barátaim éhezünk. Ez a mentség.
Beszélhetek a királynővel.
A fenti népség osztozna a fajtánkkal?
A hercegnő igen.
Hófehérke.
Róla már évek óta nem hallott senki.
Kétlem, hogy segíthet bárkin.
Pedig másra se gondol, mint a népére.
Akkor add a tudtára, hogy lassan
hagyja az elmélkedést,
és cselekedjen.
Betolakodó a kastélyban! Ajtókat bezárni!
Te is pakolj fel!
A többit oszd meg a hercegnőddel!
Talán senki sem szólt neki.
Ha a királynő tudná, milyen rémes a helyzet,
biztosan örömmel osztozna.
Ugye, megér egy próbát?
Ha csak egy kívánság erejéig is.
Hófehérke, végeztél a teendőkkel?
Igen, felség.
Meg kell osztanunk a teendőket.
Éppen erről szeretnék beszélni veled.
Osztozás.
Folytasd!
Hol tartottál?
Ott, hogy…
tudod, felség,
az emberek nélkülöznek,
és talán ez nem sok, de kiskoromban a szüleimmel almát szedtünk,
pitét sütöttünk belőlük,
- majd a faluban… - Pitét?
A pite fényűzés, nekik nem kell fényűzés.
Összezavarja őket.
De néha kell valami apróság, akár egy édesség,
ami emlékeztet, hogy a létfenntartásnál több van az életben.
Ha jól emlékszem, régen nem voltál ilyen
fontoskodó.
Bocsáss meg érte, csak…
nem árt némi kedvesség.
„Bátran, tisztán, őszintén, szívből.”
Bájos.
Egy nap megérted, milyen hasztalan szavak ezek.
Mindeközben
íme, egy érdekesség!
Láss csodát!
Tüneményes. Nem igaz?
De igen, felség.
Az egyik gyenge, hasztalan, törékeny.
A másik kemény, törhetetlen,
örökkévaló, makulátlan,
gyönyörű.
A pórnép nem virágot akar.
Hanem gyémántot.
Királynőm!
Ez a tolvaj a konyhán dézsmálta felséged élelmét.
Hazugság.
Egyike vagy a rablóknak,
akik az erdőben fosztogatnak a király nevében?
Nem, nem, felség.
Nem az egyikük vagyok. Hanem a vezérük.
Aki hű az igaz királyhoz.
Kutasd fel az otthonát, és égesd porig!
Az a vicces,
hogy nincs otthonom.
Hát irány a vártömlöc!
- A sikolyai töltsék meg a kastélyt! - Felség!
Jogod van a megtorláshoz,
de ez kegyetlenség!
Mit mondtál?
Hogy a büntetés nem lehet súlyosabb, mint a bűn,
- és tudom, hogy az apám… - Az apád?
Az apád?
Ő könyörületes lenne.
Bocsáss meg, kedvesem! Igaz.
Ez a tolvaj lopott tőlem.
Én is meglopom őt.
Vetkőztesd le, és dobd ki a kapun, hadd pusztuljon el!
Nem lehetne mégis a tömlöc?
Elvezetni!
Várj! Úgy meghal! Kérlek, felség!
Hófehérke!
Fogd!
Nézz a tükörbe!
Nem ezt akarod?
Rajta!
Szólj a népedhez!
Várnak az alattvalóid.
Várják a pitét, és a bölcs szavaid.
Mit mondasz nekik?
Hogy pitét sütöttél nekik?
Kívánságok foglya vagy.
Maradj a kutadnál, Hófehérke!
Kicsi lány, ki egy kútnál áll
Csak egy bíztató jelre vár
Ő egy túsz, falak börtönében
Csak egy rab, saját mesekönyvében
Ha szomorú, csak a csend felel
Szembeszegülni sosem mer
Naiv álmot ringat ő
De csak hallgat a sok kő
Atyám is mondta egykoron
Hogy én a vihart jól bírom
A vakmerő kisleányt hol lelem?
Egy mesebeli kép
Csak ez a kívánságom
Még ma is várva várom
A víztükör mutatta oly' rég
Mesebeli kép
Csak az éltet engem
Amit dédelgettem
Jó atyám leánya volnék
Magamba zártam rég
Szívemben rejtem még
A lány, ki bennem élt ma merre jár?
Ugye, majd új reményt ad?
És mindörökre nem marad
Mesebeli kép?
Kicsi lány a nagy erdőn túl
Hol a félelem rég az úr
Ahol a sötétbe bújt a jóság
Ezért szárnyaszegett az ország
De talpra áll, nem hajt fejet
Álmot szőtt, de felébred
A kisleány, ki ma is bennem él
A mesebeli kép
Az, amit félve kérek
Mikor az égre nézek
A messzi végtelenbe szállnék
Mesebeli kép
Csak az éltet engem
Amit dédelgettem
Hogy álmom éberen talál még
Magamba zártam rég
Szívemben rejtem még
A lány, ki bennem élt, feltörne már
Ugye, őt láthatom még?
Vagy tovaszalad még egy év
Mesebeli kép
Ha egy álmot hordozol
És tiszta hangon szól
Visszhangra talál, talál, talál, talál
A szíved biztasson
És hinned kell vakon
Hát tétlen ne várj, ne várj, ne várj
Míg álmodom, a szívem lázban ég
És mégis várok még
Rajta! Mozgás!
Na!
Csöndet!
Ez nem sok, de…
Meséld el, milyen odakinn!
Gyere ki, és nézd meg!
Nem lehet.
A királynőt is leteremtetted.
Elég bátor vagy.
Bátor?
Őrök! Gyerünk járőrözni!
Sietned kell. Rohanj!
- Köszönöm. - Fuss
Mesebeli kép
A víztükör mutatta oly' rég
Mesebeli kép
Ugye, él még bennem
Amit dédelgettem?
Jó atyám leánya volnék
Olyan, aki lépni mer
És olyan, aki szót emel
Olyan, aki bátran él
Aki talán még remél
De ez itt nem egy szép
Regény
A leány sehol nincs, csak én
Mesebeli kép
Se nem jó, se szép
Mesebeli kép
Varázstükröm, mondd meg nékem,
akad-e párom szépségben!
Varázslatosan szép vagy, felség.
De vigyázz!
Immáron egy tündéri leányt látok.
Ki álomból ébred legott.
Finom szépsége mindenen átragyog.
És az ám,
szépséged halovány immár.
Nem!
Jó vadász!
Felség!
Hófehérkét csald az erdőbe!
Félreeső tisztásra vezesd, hadd szedjen almát!
És ott,
hűséges vadász,
öld meg!
De…
felség,
ő csak egy leány.
Én pedig a királynőd.
Hófehérke engedte szabadon a rablót.
Ellenem áskálódik.
Hadd halljam!
Te is ellenem vagy?
Igen? Felelj hát!
Nem,
felség.
Csald el az erdőbe!
Öld meg!
Vájd ki a szívét!
Tedd ebbe a ládába!
Amikor visszatérsz,
teljesülhet a szíved minden vágya.
Kérsz egyet?
Kedves vagy.
Későre jár.
Miért?
Az erdőbe kell menekülnöd.
A királynő könyörtelen.
Otthon a helyem.
A királynő gonosz.
És hazudott.
Nem is tudod az igazat atyádról.
- Mi? - Fuss!
- Mi történt az apámmal? - Fuss! Kérlek!
Mielőtt meggondolom magam!
Fuss!
Hahó!
Van itt valaki?
KUKA - HAPCI - VIDOR
Hej-hó
- Hej-hó - Hej-hó
Hej-hó, hej-hó Víg dalt dalolni jó
Oly' szép nap van
Hát utánam!
Hej-hó, hej-hó, hej-hó Hej-hó, hej-hó
A törpeinduló
Mind ettünk már
Hé, meg ne állj!
Hej-hó, hej-hó
- Új nap vár rád, mondd hát - Hapci!
- Ajjaj! - Gesundheit.
Ó, köszi!
Kezd a hócipőm ma megtelni
A tulok törpökkel
- Jaj! - Morognod miért kell?
Hej-hó, hej-hó Hej-hó, hej-bumm
Hej-hó, hej-hó
Víg dalt dalolni jó
Egy dunyhás ágy csak a szívem vágya
Ó, tán épp most lenne jó
Hahó!
Egy szundi
Hétalvó!
Ha a szájunk jár A lábunk áll
Ez jó!
Hej-hó
Kell a varázs
Hogy bármit is láss Egy szikra a nyitja, hát ne várj!
Egy kőre tegyed most rá tenyered
S a bánya máris fényben áll
Mért vársz kicsikém? Vár száz csini gyémánt
Üsd a fényt tüstént
Itt nincs pihenő
Hát törjön a kő
Míg lendítünk
Rázendítünk
Hej-hó, hej-hó
Ez bizony észbontó
Sok fényes érc Ez nem csak
Fércmeló És kedvem szárnyaló
Frankó!
- És vidor - Jaj, de jó!
Sok mézesmáz A hideg ráz
O-ó!
Hej-hó
Na, kipp-kopp-kipp-kopp, kipp-kopp-kipp Ha jő a nyáridő
Na, kipp-kopp-kipp-kopp, kipp-kopp-kipp Hét törpe ásni jő
Lám, van itt gyémánt szikrázó
És sok más ékkő
Millió!
Akad hét csákány, és hét ásó
S egy véső sose késő
Hej-hó
- Hej-hó - Hej-hó
Hej-hó, hej-hó
Nincs mára több meló
Volt elég ma
- Megyünk? - Haza!
Hej-hó, hej-hó, hej-hó
Hej-hó, hej-hó
Hát zengjen énekszó
Ó, jaj, ajjaj
Ez hátborzongató
Itt, biztonságban jó Talán jó
- Mert szende! - Kész dedó!
Most padlógáz Mondd, mit lazsálsz?
És készülj fel
Mert enni kell
- Lesz sok - Alvás!
Csak holnap láss
Új munkához, hogy újból áss
Hej-hó
- Hej-hó, hej-hó - Hej-hó
- Hej-hó
Hej-hó, hej-hó
Csínján az ajtóval!
Édes otthon!
Mutatom, milyen üdítő hazatérni egy nehéz nap után.
Csak én érzem, hogy por van?
Csak te.
Végre fogmosás!
Ez egy… ez egy…
Ez egy…
Na!
Megint megtörtént.
Kataplexiás narkolepszia.
Azt hittem, csak…
elalszik, ha pánikol.
Mitől kell itt pánikolni?
Jogos a pánik!
Torlaszoljuk el!
Uraim, hol van Kuka?
Ne mozdulj!
Az ogrék kiszagolnak.
Ez nem ogre, hanem kísértet.
Akkor kucorodjon a sarokba?
Vagy morogva támadjon rá?
Attól függ, milyen ogre.
Ez nem ogre!
Hanem kecskedémon.
Kerüld a szemkontaktust!
Ha ektoplazmát látsz,
- ne piszkáld! - Lebegő lidérc?
Kuka, ne hősködj!
Egek! Jön a szörny!
Tűnés előlem!
Nem kell félned.
Semmi baj.
Szeretnélek megismerni.
Hogy hívnak?
Nem beszélsz?
Egy, két, hár', roham!
Ide a barátunkkal!
Állj! Ne!
- Nahát… - Ez egy ember.
Miért? Mi más lennék?
- Semmi. - Szellem.
- Honnan jöttél? - Éhes vagy?
Lehetünk öribarik?
Mi a neved?
Most mit udvariaskodtok?
Újabban csak olyan emberek jönnek az erdőbe, akik rablók,
- és a király nevében harcolnak. - Hogy?
A törvény elöl menekülsz, valld be!
- Jobb, ha megyek. - Tudtam!
- Ne, várj, állj meg! - Hadd menjen!
Legalább mondd meg, ki vagy!
- Igen! - Igen!
Hófehérke vagyok.
- Hófehérke? - A hercegnő?
Ez csapda lesz.
Segítenünk kell.
- Azt kizártuk, hogy szellem? - Várj! Hová sietsz?
Minél messzebb a kastélytól.
- Az nem elég. - De miért?
Mert a királynő meg akart öletni.
Komolyan beszélsz?
Ez iszonyatos.
Eggyel több ok arra, hogy távozz.
Maradj velünk, amíg kitalálod, hová mész.
- Mi? - Ez csodás ötlet.
Pillanat!
275 év után először teszi be ember a csülkét
a kunyhónkba,
és te maradásra bírnád?
Tényleg azt mondta,
hogy 275 éve?
Csak 274. Ne túlozz!
A fákkal születtünk.
A szüleim mindig úgy vélték, hogy ez az erdő varázserejű.
Én meg úgy vélem, hogy az emberek bajt kevernek.
Elnézést, nem tudom a neveteket.
Bemutatom magunkat magassági sorrendben.
Szende. Kuka.
Morgó. Vidor.
Szundi. Hapci.
És Tudor.
Azt mondtad, legközelebb alacsonysági sorrend lesz.
Az a múltkor volt.
Akkor visszafelé:
Tudor, Hapci, Szundi, Vidor, Morgó, Kuka és Szende.
Elájulok.
Ezt hogy csinálta?
Anyám szerint a neveket meg kell jegyezni.
Ha nagylábujjak hossza szerint van a sorrend,
enyém a leghosszabb.
Már ha segít.
És mit csináltok itt, az erdő mélyén?
A mi munkánk bányászni a bányát.
A mélyén látni ezer csodát.
Van tündérszép arany és gyémánt.
Egy hely, mi bűbájt hint rád.
Nem, ha ez közénk beáll.
Vár a tollasbál.
Az a lényeg, hogy Hófehérkét semmi baj ne érje nálunk.
- Ugye, fiúk? - Igen.
- Egyetértek. - Tiltakozom.
Morogsz. Ne törődj vele!
Esetleg ma éjszakára.
Csak mára. Aztán elmész.
- Kerülj beljebb! - Milyen papucsot kérsz?
- Szilvás papucsot. - Odafenn van egy csomó.
Itt nem talál rád a királynő.
Varázstükröm, mondd meg nékem,
akad-e párom szépségben?
Odaát, túl a kastélyfalon,
erdő rejtekében él
Hófehérke.
Ő a legszebb a világon.
Nem.
A tükröd mindig igazat szól.
Szépsége ragyog
a tiéden túl.
Lám, egy pici malőr akadt
Küszködünk valakivel
Csak egyetlen megoldás maradt
Na ki az?
Tippelj
Az árulásért vajon mi lesz
A gyáva patkány végzete?
Én bevégzem
Hogy kivégzem
Csak mert, hát
Miért ne?
Hogy mertél ellenszegülni?
Nem érdemlek könyörületet.
De ha egy cseppnyi is lakozik a szívedben,
esdve kérlek,
könyörülj rajta!
A jótanácsod sose kértem
És könyörületet ne várj
Hogy én legyek a kegyes éppen?
Ez egy vicc, ugyan már
Hisz' semmit nem old meg a jóság
Nem vezet az sehová
Játssz piszkosan, hiszen biztosan
Csak így válsz naggyá
Ezt ki ne akarná?
Minden fair, mert minden enyém
Megteszek bármit A kedvem szerint
Azt, ki felhúz
Mind eltiprom én
Kinek én parancsolom Térdre hull mind
Ma irgalmas miért ne legyek?
Meghagyva életedet
Megsúgom: nincs szívem, emiatt
Erre ne fogadj
Akármit megtehetsz
Hogyha a legszebb te vagy
Az a hír, hogy a szépség
Csak belülről fakad Ez csúf hazugság
Aki más dolgot állít
Nem szól tovább
Hisz' a fő csak az arany
A sok kincs ragyogó
Enyém a gyönyör
Mely' mindenható
Minden fair
Mert jár ez nekem
- Hát küzdeni miért akarnál? - Miért próbálnál?
Ne hagyj cserben
Engem sosem
Nem, nem, nem
- Vagy a várbörtön vár - Vagy a várbörtön vár
És sosem akad párom eképpen
Többé már a vidéken
Nem lesz gond azzal, amit mond
Nekem a tükör
Él-e bárki más
Aki még ilyen csodás?
Nincs, aki ily' szép, sem ő, sem más
Kapitány! Fésüld át az erdőt!
Találd meg a lányt,
és hozd elém, mielőbb!
Jól figyelj
Szebb nálam nem lesz
Nem ám
Ez nem fair.
Eljött a reggel, és ez még itt van.
Ha idejönnek az üldözői,
és nálunk találják…
Ehhez mi a hozzáfűznivalód?
Jaj, Morgó! Tudod, hogy Kuka nem beszél.
Igen, mert kuka.
Csak mert az ő neve Kuka,
még nem biztos, hogy kuka.
Épp ezért ez a neve!
A te neved is azért Vidor, mert vidor vagy.
Az enyém meg azért Morgó, mert…
félreértenek.
Ördög és pokol!
Ezt kapd ki!
Uraim, nem lehetnénk inkább jóban?
Állj!
Subidubi!
Kenyérontás lesz!
Gyere csak!
Nyugalom!
Elkaplak, hosszú lábujjú!
Ez csikiz!
A lábam!
Jaj, ne!
A bors!
Mindjárt robban.
A kása
a pocakodba való, nem a sapkádra!
Finom „sapkása”!
Kerülgeti a forró kása.
Értitek? Sapkása.
Jól vagy?
Legszívesebben elbújnál.
Félsz megszólalni?
Akkor kezdjük valami egyszerűvel!
Kislánykoromban édesanyám megtanított fütyülni.
így, amikor félek megszólalni, fütyülök.
Mert amikor fütyülsz, a szíved dalol.
És a hangot,
ami a szívedben rejtőzik,
azt halljuk.
Hallod? Próbáld meg!
Csak annyira, hogy egy gyertyaláng megrezdüljön.
De még égjen!
Sikerült!
Tudtam, hogy menni fog.
Gyere!
Hé! Maradj így!
Nekem kell!
Az enyém!
Mi ez a varázslatos, angyali ricsaj?
Egy pacsirta repült be az ablakon?
Ez Kuka!
Akár egy csücsörgő angyalka!
Ócska trükk!
Dehogy trükk!
Mondd, hogy csinálod ezt?
Először csücsörítesz,
nyelvet a fogak mögé, és fütyülsz.
Ez semmi.
Rendben van, hogy így bántok egy baráttal?
Barát a fene!
275 év rengeteg idő a vitatkozásra.
274.
Hagyjatok békén!
Itt egyedül bennem van józan ész.
És ők nem hallgatnak a józan észre?
Úgy van.
Én megértelek, Morgó uraság.
Hogy? Várj!
Mi?
Véleményem szerint a jelenlévők
egy kicsit jobban is odafigyelhetnének egymásra.
Én ugyanerre gondoltam.
Hé!
Aranyom, én nem dugnám be a fejem…
Milyen otthonosan mozog nálunk!
- Nem? - Ilyenünk is van?
Te mosogass el!
Te rakj rendet!
- Jó. - Gyere!
Te pókhálókat szedsz.
Te meg fogd
a seprűt!
Én?
Fütty és nóta szól
Mert így munka, dalra gyúlva
Hipp-hopp készen lesz
Ó, dúdolj boldog dalt
Így, nótát fújva pár perc múlva
Tip-top ház lesz ez
A padlón centis por
Te mégse dolgozol
Csak játszva kell pucolj
És akkor nem lesz por már semmikor
Fütty és nóta szól
Belejössz.
És higgy abban, hogy összhang van
Ha fütty és nóta szól
Fütty és nóta szól
Lám, sokkal könnyebb minden
Hogyha nincsen civódás
Egy édes dallam szól
Elkapom!
A munka, lásd, ha játszótárs
A kedvünk is pompás
Várj, a kefe az enyém
Ó, befognám most én
A szádat tartsd, vagy ott lesz majd
Hol nem járt még sosem napfény
Fütty és nóta szól
Miért veszekszel, ha így teszel
A munka nem megy jól
Lám, sokkal könnyebb minden Hogyha nincsen civódás
Nézzétek Kukát!
Fütty és nóta szól
Egy dal kell csak, s e szép kis lak
A hónál is tisztább
Hát dúdolj boldog dalt
Egy vad banda csapat lett ma
Egy rendes kis család
Hol kész koszkáosz volt
És nagy rumli honolt
Most tiszta, mint egy füttyszó, mely nagy
Boldogságot varázsolt
Fütty és nóta szól
Már nem lesz vész, ha így zenélsz
És kéz a kézben nem nehéz
A házimunka móka, hogyha
Fütty és nóta szól
Elfelejtettem, milyen jó muri a béke.
Én elfelejtettem, hogy van sütőnk.
Amikor kislány voltam, minden napunk ilyen volt.
Mindennap?
Mindennap.
Míg az apám uralkodott.
A vadász szerint a királynő hazudott apámról.
Mindenről hazudott.
Lehet, hogy még él?
Meg kell találnom.
Azt mondtátok, az erdei rablók
a király nevében harcolnak.
Emberbűnözők.
Azok a lázadók közönséges tolvajok.
Valójában hajdani polgárok csoportja,
amelynek létfenntartását a királynő
mohó gazdaságpolitikája tette instabillá,
és olyan liminális térbe kényszerül,
ahol az etika és az indítékok torzultak.
És hol vannak?
Ha tudják, hol van apám, látnom kell őket.
Nem. Én nem tanácsolom.
Túl veszélyes.
Maradj velem!
Vagyis velünk.
Jó ötlet. Épp csak kicsúsztál a királynő karmai közül.
Gesundheit.
De ezt meg kell tennem.
És Morgó, igazad van.
Minél tovább maradok, annál veszélyesebb nektek is.
Végre!
- Ég veled! - Morgó!
Nem.
A bujkálás ideje lejárt.
Köszönöm, hogy kedvesek voltatok.
Egy pillanat!
Még te is, Morgó.
Nos,
megmutatnátok az irányt?
Vár a munka!
Uraim, az idő pénz és drágakő!
Hozok nasit.
Gyerünk! Szundi! Hahó!
Egy szót se szólj.
Te!
Ha erre tartunk, utolérjük a többieket!
Amikor ide a külvilágba invitáltalak,
nem úgy értettem, hogy hívd meg az őröket is.
Nem én hívtam meg őket.
Menekülnöm kellett.
A királynő meg akar ölni.
Gyere!
Valójában az apámat keresem.
Remélem, tudsz ebben segíteni.
Ha hű vagy az igaz királyhoz.
Így van.
De mennyire!
Hallunk pletykákat, szóbeszédet.
Van, aki szerint a Déli Királyság tartja foglyul, de…
Fogalmad sincs a hollétéről.
Sajnálom, ha csalódtál.
Tán azt hitted, fehér lovon érkezem majd.
Ezt a hibát senki nem követi el.
Csak reméltem, hogy tudsz valamit.
Hogyne.
Más vágyad sincs, csak egy herceg, míg a szíved álmot sző.
Apám az egyetlen, aki régi fényében visszaállíthatja a királyságot.
Ahhoz már egy kicsit késő.
Láthatóan elfelejtetted, milyen volt rég,
amikor a nép kedves volt és jó.
Bár volna időm
kedvességre és jóságra!
Csak az a baj, hogy…
Tényleg nagy a tét
Sok gond van, tekints szét
És boldogulj magad, ha bírsz
Éhezik a nép
És folyton beborul az ég
De nem hall senki, mikor sírsz
Bocs, ha kardodba dönt
A sors nem túl szelíd
Aki nem vak, az dönt
Vagy ő nyer, vagy veszít
Ez a sok gonosz tény
Ugye, frászt hozott rád?
Ilyen az, hogyha lesújt
A zord valóság
Ajjaj, hercegnőnek lenni Roppant szörnyű
Szembesülni az élettel
Hercegnőnek lenni Nem túl könnyű
Ejnye-bejnye, ez nem túl fair
Olyan könnyedén kéred Hogy naiv legyek
Viszont nekem az jó Ha nem halok meg
Ezért teszem, amit kell
A másét veszem el
Olyan vagyok, aki mérlegel
Hát a lányos gondod Pont nem érdekel
Látom, átálltál a krumpliról.
Rém sokoldalú vagyok.
Szép beszéd, ezt nevezem
Élhetsz így vagy rendesen
Miért hiszed, hogy nincs esély?
Hát mert kár a vak remény
Ezt máshogy látom én
De ne remélj, csak szimplán élj
Ennyi volt? Feladod?
Fel, de te mondd, minek vársz?
Süss csak almás pitét Azzal jobban jársz
Édes hercegnőm, ezek Csak lányos gondok
Egy fűtött kastélyban az élet más
Számodra ezek Csak lányos gondok
Hát maradj önző és arrogáns
Hát ez fájt, de ez jó
Odasüss, gonosz vagy
Nézd, a népünk szenved
Mondd a mostohádnak
Igen, védem magamat
Keresem a javamat
A válaszom, ha kérdezel
Hogy a lányos gondod Pont nem érdekel
Ne mozdulj, Milady!
A lázadó Quigg szól hozzád. A számszeríj mestere.
Kezeket fel!
Lépj odébb a kapitányunktól,
úgy nem esik bántódásod!
Nincs nálad számszeríj.
- Azt elcsenték. - Semmi gond.
A hölgy velem van.
Kapitány?
Íme a társaim!
Hűség a királyhoz?
Közönséges bűnöző vagy.
A nevem Jonatán, hercegnő.
Nem „Jonatán hercegnő”.
Csak Jonatán.
Hercegnő.
Nézd…
A szíved a helyén
És a terved tünemény
De látnád, hogyha szétnéznél
Itt egy lányos gond egy
Fél
Garast
Sem ér
A gondod mit sem
Ér
A palotaőrség.
Két őr jut mindenkire fejenként.
Hófehérke hercegnőt keressük.
Menekülj, hercegnő!
És mi lesz veletek?
Cseppet se aggódj! Feltartjuk őket.
- Veletek harcolok! - Nem kértük.
Fair küzdelem lesz.
Az a gond, hogy én nem vagyok fair.
Ne lőjetek!
Megmondjuk, hol a hercegnő!
Most!
Maradnom kell.
Segítsetek nekem!
Utolsó esély, rablók!
Mit tudtok Hófehérkéről?
Hófehérkét keresitek?
Itt vagyok.
Utánam!
Mozgás!
Szóródj szét!
Szétszóródni! Utánuk!
Igenis!
Hol a lovam?
Menj!
Visszajöttél.
Hogy valaki megoldja ezt a lányos gondot.
Mondtam, hogy harcolok.
- Komolyan mondtad. - Bizony.
Újra és újra meglepsz.
Köszönöm.
Igazán gáláns bók egy magadfajta bűnözőzsenitől.
Nézz körül!
Az emberek
elfeledték, milyen volt rég.
Gyűlölik a királynőt, de félnek.
Ezért küzdünk atyád nevében.
A szüleid nem féltek semmitől.
Ez ad nekünk bátorságot.
Ők adtak reményt.
Lejjebb vágunk át a völgyön.
Ott nem találnak ránk.
Jonatán!
Mi volt ez?
Jaj, ne!
Gondos lány kell ehhez a lányos gondhoz.
Inkább orvostudomány.
A Tudor inkább ragadványnév, mintsem szakmai cím,
de igazi szakértelmem
a magmás, üledékes és metamorf szemcsék tanulmányozását fedik.
Tudod: kövek.
Én vagyok a lázadó Quigg,
a számszeríj mestere.
Parancsolom, hogy mentsd meg!
Még be sem mutatkoztunk.
- Magassági sorrendben… - Nincs időnk.
Megsérült, segítened kell.
De ezek rablók!
- Mi közöd neked ahhoz? - Megmutatom!
Ilyen viselkedést remél tőlünk a királynő.
Egymás torkának ugrunk.
Gyanakszunk egymásra. Így győz le bennünket.
Megmérgezte az agyunkat, hogy azt higgyük, egyedül vagyunk.
De ha…
felhagyunk a torzsalkodással,
a miénk lehet az, ami mindannyiunkat megillet.
És az több, mint amiről álmodhatunk.
Csupán…
végre bíznunk kell egymásban.
Segíts rajta!
Kérlek!
Hozzátok be!
Meleg tej.
Én altatóként iszom.
Köszönöm.
A nagyolvasztóval átvágtam az alapkőzetet,
lefúrtam a repedésmagig,
végül beborogattam.
Egy dózis acetum szaturninum,
hígított kénsav hozzá…
Hát ez…
- Rémes volt. - Sikerült, Tudor!
Azt hittem, meghalt.
Legközelebb a fejkorpámon segíts!
- Köszönöm. - Nincs mit.
Bármit megtennék Hófehérke lovagjáért.
Hófehérke, lovagod van!
Nem.
- Nem. - Mi?
- Bárkit idehoztam volna… - Úgy van.
Alapvető jólneveltség.
Semmi köze hozzád.
Kínos.
Hát nem csodálatos?
Tudjátok, mi következik most?
- Ezt nehogy! - Mi következik?
Egy kis tánc!
Igen!
Hej!
Kártyázol velem?
Talán később.
És te?
Te és Harmat ügyesen jártátok.
Barátok vagyunk.
Persze.
Mint te és Jonatán.
Tudom jól, hogy Jonatán csak önmagával törődik.
Ezért ugrott a nyílvessző elé?
Hogy?
Mind láttuk.
Ez az önző, piti tolvaj?
Megmentett téged.
Azt hittem én Nem kísér át a zord erdőn senki
Jó társadra lelni
Ha száz ború fedi az éjt
Mégis miért van
Hogy nem félek többé az árnyban?
Mindig csak magamban voltam
De mellém szegődik, tudom
Mert a kéz kézhez ér
Végre békét remél
Így kitárult hát Lángra gyúlt a világ
Miért olyan elragadó?
Nagyon megfogott ő
Bármilyen meglepő
Folyton remél egy szív
Ez az ábránd naiv
De nekem most mindennél több
És mindehhez van tán egy kevés
Gyanítható
Közöd
Azt hittem én, ez egy gúnyos És kegyetlen világ
Úgysem javul
Boldogulj, egyedül, ahogy tudsz
Hát mi ez?
Elvész az idő, ha látom
Ösvényem magamban járom
De mellém szegődik, tudom
Mert a kéz kézhez ér
Nem tudom, mit ígér
Így kitárult hát Lángra gyúlt a világ
Semmihez nem fogható
Vajon mit hoz el ő
És az eljövendő?
Bár az ábránd naiv
Mégse hátrál a szív
Ez nekem most mindennél több
És ehhez tán van néminemű
Gyanítható
Közöd
Ha mindez csak álom
Én tőled csak egyet kérek
Ha fel kell majd
Ébrednem egyszer
Csókoddal kelts fel
Ígérd meg
A kéz kézhez ér
Végre békét remél
Az sem baj, hogy naiv
Amit érez a szív
Sosem volt hasonló
És mindehhez hangyányi közöd
Volt tán
Úgy érzem, énhozzám te vagy
Való
Igen?
- Nagy ég! - Indulnunk kell.
Induljunk a hercegnő érdekében!
Igenis!
Nem találhatnak ide.
- Veletek tartok. - Nem.
Veszélyes. Hisz' téged keresnek.
Két nap, és jövök.
Elmegyünk a Déli Királyságba, és…
megkeressük apádat.
Tessék!
Apámtól kaptam.
Szerencsét hoz.
Nem fogadhatom el.
Nem örökbe adom.
Csak kell egy ok, hogy visszatérj!
Ki harcol a király nevében?
Én!
Akkor indulás!
- Minden jót! - Váljunk szét!
Csaljuk el az őröket!
Csak óvatosan!
Kösz a vendéglátást.
Itt vagyok!
Erre!
Ügyes vagy, kispajtás.
Jó gyerek vagy ám.
Egy derék, állhatatos, hűséges…
igazi…
tökfej.
Ismerős vagy.
Ja, tényleg!
A hölgy a prémium krumplival.
Hol van Hófehérke?
Milyen egérke?
Védelmezed őt.
Felelj őfelségének!
Mondd csak, hol találtad?
Az erdőben.
A keresztúttól nem messze, délre.
Azt hiszed, nyert ügyed van.
De hidd el,
nem tudod, mi vár rád.
Nekem ez a lány…
nagyon fontos.
Vagyis fontos… volt.
Ideje, hogy Hófehérke meg én
elbeszélgessünk.
Töröld el a szépet, kérlek
Átkos vénség, reám szállj
Segíts rajtam, sötét méreg
Zord főzet
Muszáj
A hangom, mint a repedt fazék
Egy ráncos arc és egy görnyedt hát
Egy fehér haj
Hogy szörnyet halj
A terv
Kész
Nohát
„Mérgezett alma. A halálba altat.”
„Ellenszer.”
„Szerelmes csók.”
Úgy nem szabadulsz ki.
Pusztán egy harapás kell
S ha jól megy, sose kel fel
Taps és fény Csakis az enyém lehet ezután
Drágám, jól figyelj
Szebb nálam nem lesz
Nem ám
Megijedtem.
Veszélyes. Az őrség égre-földre keres.
Veled tarthatnánk.
Biztos menned kell?
Tudnom kell az igazat atyámról.
Ha van esély arra, hogy él…
És ha valóra vált a szíved vágya,
visszatérsz.
Igaz?
Igen.
Megígérem.
Hát jó.
Rajta, fiúk! Menjünk!
Jonatán?
Bocsáss meg, kedvesem!
Megijesztettelek?
Nem, csak másra számítottam.
Segíthetek?
Én lehetnék segítségedre.
Te vagy Hófehérke?
A hercegnő?
Mit mondtál, ki vagy?
Hoztam egy üzenetet.
Jonatántól.
Jonatántól?
Balszerencséjére a királynő elfogta.
Elfogta? Nem.
Ezt a nyakéket küldi.
Azt mondja, te tudod, mit jelent.
Elmegyek hozzá.
Nem túl veszélyes?
Szereted őt?
Nos,
mivel becses kincs a szerelem,
segítek neked.
Nesze!
Fogd ezt az almát,
s tedd el, hogy erőt adjon.
Ne már!
Hófehérke.
Emlékszem, milyen nagylelkű volt atyád a népével.
Ezért olyan megtisztelő, hogy viszonozhatom a lányának.
Tudom, én nem sok mindent adhatok,
de ezzel az almával úgy érzem, hogy
szelleme köztünk él.
Rajta! Gyía!
Köszönöm.
Őérte.
Drága atyádért.
- Gyorsan! Tovább! - Gyerünk!
Mi van velem?
Nagy baj van.
Tényleg ismertem atyádat.
Elég jól.
Hogy érted?
Tudtam, hogy egy bolond!
Te! Te vagy az.
Túl könnyű is volt megöletnem őt.
A jósága miatt vesztette el a trónt.
Ahogy te is az életed veszted.
Hát…
halljam, Hófehérke!
Most akad-e párom szépségben?
Haragvó szíved most megpihenjen.
Ím, úrnőm,
nincs párod szépségben.
Éljen a királynőnk!
A legszebb a világon!
Gyötröd mindennap.
Meg se mozdul.
Felejtsd el!
Elfelejtettem.
Hogy milyen, ha van bátorságom.
Ha van remény, de…
jött Hófehérke.
Harcolt értünk.
Velünk.
El is menekülhetett volna.
De végig kiállt értünk.
Most én sem
hagyom cserben őt.
- Gyerünk! - Erősebben!
Figyelj! A titkos bejárat ott lyukad ki,
az istállók mellett, ahol több tucat lovat találsz.
Az őröket elintézem! Menj!
Sok sikert!
Nagyon sajnálom.
Hófehérke?
Életben van!
- Felébredt! - Ez kész csoda!
Jonatán!
Mi a baj?
Mondd, mi a baj?
Az apám…
örökre elment.
A királynő megölette.
Ó, jaj!
Most mitévők legyünk?
Atyám is mondta
Egykoron
Hogy én a vihart jól bírom
A kisleányt
Soha el nem feledtem
Anyám, atyám, búcsúzom
Miattatok ma már tudom
Ez az ország lesz már
Végzetem
Talpra áll, nem hajt fejet
Álmot szőtt, de felébred
A kisleány
Ki ma is él
Bennem
Itt az idő.
Idő?
Visszaállítani a királyságot.
De nem lesz könnyű.
Ő azon lesz, hogy megállítson minket.
Próbálja meg!
Tényleg… ő most…
Kuka?
Mi nem félünk.
Kuka!
Soha többé.
Hű!
Jól mondod, Kuka.
Akkor én sem.
Kövessetek!
- A főkapuhoz! - Igen, uram!
Hányszor vártál magadtól csodákat
Múltad benned élt
Hangja visszhangként benned szólt
Bátor szívvel
Őszintén
Hótisztán
Szívből szólj
Ha jól sejtem, engem kerestek.
Ami azt illeti,
ha jól sejtem, te keresel engem.
Álljatok félre!
Ez itt atyám háza.
Megölted őt.
És elloptad tőle, mindnyájunktól.
De jöttünk, hogy visszafoglaljuk.
Csinos…
nem igaz?
Törékeny, elegáns, meseszép.
Tán virágra fáj a fogatok.
De az elhervad.
A virág nem óv meg a veszélytől.
Nincs hadserege.
Nem uralkodhat.
Egy virág nem tudja megadni, amit tőlem kaptok.
Tökéletes.
Erő.
Szépség.
Ha a trónra vágysz…
Vedd el!
Rád várnak.
Elég a színjátékból!
Őrök, lefogni!
Te…
A szemük láttára öld meg!
János…
földműves voltál.
A Nyugati Völgyben
A feleséged…
Elenor.
Volt egy ligeted cseresznyefákkal, és virágzás után
meghívtad a falut cseresznyét szedni.
Hogy nekik add.
Mátyás…
Te pék voltál,
mint az apád.
Senkit nem küldtél el üres gyomorral.
Akkor sem, ha egy huncut garasa sem volt.
Artúr…
Elég!
Vilmos…
Emlékszem rátok.
Mindenkire.
Azt mondtam: elég!
Volt idő, amikor élt bennünk remény.
És jó magból hajtott ki minden szép és jó.
Én emlékszem.
Te nem?
Én emlékszem.
Én is emlékszem.
Én is.
Távozz!
Most!
És ne térj vissza!
Én vagyok a lázadó Quigg!
A számszeríj mestere.
Nem.
Ez nem igaz.
Tekints rám! Most is én vagyok a legszebb!
Varázslatosan szép vagy,
de szépséged az, mit a külcsín mutat.
Míg Hófehérke szépsége
mélyen, belülről fakad.
Így, királynőm,
láthatod magad.
Ő eztán örökké
szebb lesz tenálad.
Hazudsz!
Hófehérke szebb tenálad.
Valamikor réges-régen,
egy békés királyságban
uralkodott egy jóságos királynő.
Aki tudta, hogy országának igaz szépségét
nem a drágaköveivel és aranyával mérik,
hanem a népével.
A királynő szeretettel uralkodott.
Bátor szívvel, tisztán és szívből élt.
Úgy hívták, hogy Hófehérke.
Hegyek bércén járj
- Fenn, a hegyen járj - Vagy a bányákban
- Magas égen szállj - Ugye, páratlan?
És a jó magból majd Csakis oly' termés hajt
Mint a szeplőtlen hó
Mire nincs is más szó
Hiszen mind állandó
- Ami szép és jó - Fenn, a hegyen járj
Hegyek bércén járj
Vagy az égre szállj
Ami szép és jó
Vége
Hófehérke
Magyar szöveg: Zalatnay Márta Dalszöveg: Cseh Dávid Péter
Forgalmazza: a Fórum Hungary