Snehulienka
Kde bolo, tam bolo, bolo raz jedno pokojné kráľovstvo,
ktorému vládol spravodlivý kráľ so spravodlivou kráľovnou.
Najviac zo všetkého snívali o vlastnom dieťatku.
V jednu zimnú noc sa privalila snehová búrka,
ktorá celé kráľovstvo zahalila vrstvou snehu a ľadu.
No priniesla aj vzácny dar.
Narodila sa im princezná.
Na pamiatku noci jej narodenia jej rodičia dali meno Snehulienka.
V detstve ju kráľ s kráľovnou učili,
že prírodné bohatstvo patrí každému, kto sa oň stará.
Naučili ju vládnuť láskavo,
keď nadíde jej čas viesť svoj ľud.
Hľaď na túto zem
Miesta známe, dôverné
Náš nádherný svet, plný krás
Stačí len, keď zasadíš
Zrnko dobra kúzelné
A voľnosť, pravda, česť môžu rásť
V hĺbkach záhadných
Skvosty cenné môžeš nájsť
Polia úrodné nám dajú chlieb
Veľa darov skrýva zem
Tie si navždy váž a stráž
Svet pre všetkých, kde trápenia niet
Hory štíhle má
Poklad v útrobách
K slnku môžu rásť Ríša žiarivá
No tak chráňme svoj svet
Stromov, údolí, riek
Nech do súmraku čias
Dobro môže rásť
Kým chceš byť? Dnes vyslov prianí pár
Akú v hĺbke túžiš vidieť tvár?
Len do toho.
Vidím vody veľa
Len matka, otec, dcéra
Pohľad tej, čo ríšu povedie
Nech dobro môže rásť
Bude chrabrá
Bude fér
Nezlomná
Úprimná
Praj si dnes
A uvidíš jej tvár
Hory štíhle má
Poklad v útrobách
K slnku môžu rásť Ríša žiarivá
No tak chráňme svoj svet
Stromov, údolí, riek
Nech do súmraku čias
Dobro môže rásť
Ahoj.
Kráľ a kráľovná hrdo sledovali,
ako sa zo Snehulienky stávala láskavá a spravodlivá mladá princezná.
No prišlo nešťastie
a Snehulienkina mama ochorela.
Dobrá kráľovná umrela.
Snehulienku a kráľa ovládol žiaľ.
Až kým…
…do paláca neprišla okúzľujúca žena z ďalekého kraja.
Jej krása jej zjavne
dávala nevšednú moc.
Vydala sa za kráľa.
Ale bola falošná.
Bola zlá
a zaujímala ju iba jej vlastná krása
a moc, ktorú vďaka nej mala.
S ochranou tej moci
jej pomáhalo čarovné zrkadlo,
ktoré jej vedelo odpovedať na jednu jednoduchú otázku.
Vrav, zrkadlo, povedz len,
ktorá je najkrajšia zo všetkých žien!
Vy, drahá kráľovná,
zo všetkých krásnych žien
najkrajšia vy ste len.
Nová kráľovná nezaháľala a vzala vládu do vlastných rúk.
Varovala kráľa pred desivou hrozbou z južných kráľovstiev.
Dobrý kráľ sa zaprisahal, že svoj ľud ochráni.
Chrabrá – Fér – Nezlomná – Úprimná
Vrátim sa
A ty si stráž môj dar
Ale kráľ sa už nevrátil.
V kráľovstve zavládol strach
a kráľovná bola čoraz mocnejšia.
Z farmárov spravila vojakov
vo svojich službách
a ukradla bohatstvo kráľovstva pre seba.
Zo Snehulienky spravila služobníčku
a uväznila ju v paláci.
No pokiaľ zrkadlo každý deň kráľovnej tvrdilo, že je najkrajšia,
Snehulienka sa nemusela báť jej krutej žiarlivosti.
Hory štíhle má
Poklad v útrobách
Mali k výškam rásť
Ríša žiarivá
Zmizla, viac už jej niet
Vraj to bol krásny svet
Kde do súmraku čias
Postupom času
ľudia takmer zabudli,
že nejaká princezná Snehulienka vôbec žila.
Dobro môže rásť
Pravdupovediac
na to takmer zabudla aj samotná Snehulienka.
Haló?
Prepáč.
Hľadáš niečo?
Len sa tu tak obzerám.
Musím ťa poprosiť, aby si ich vrátil na miesto.
Aj by som, ale kráľovná ich má dosť.
Aha. Takto ospravedlňuješ krádež?
Moji priatelia sú hladní. Aj ja som hladný. Stačí?
Môžem sa prihovoriť u kráľovnej.
Myslíš, že tí tam hore by sa s nami podelili?
Princezná áno.
Snehulienka.
O Snehulienke už roky nie je ani chýru.
Pochybujem, že niekomu pomôže.
Pomáhať je jediné, čo chce.
Tak jej odkáž, že by jedného dňa
mohla viac ako iba chcieť.
Mohla by to začať robiť.
V hrade je votrelec! Strážte východy!
Vezmi si aj ty.
A o zvyšok sa podeľ s princeznou.
Možno jej to nikto nepovedal.
Som si istá, že keby kráľovná vedela, aké je to zlé,
rada by sa podelila.
Musím to aspoň skúsiť.
Aj keď je to len želanie.
Spravila si všetko, čo si mala, Snehulienka?
Áno, vaša výsosť.
Všetci máme na našom kráľovstve podiel.
Presne o tom som sa s vami chcela porozprávať.
O delení sa.
Nech sa páči.
Čo si to chcela?
Ja len…
Vaša výsosť,
ľuďom je ťažko a aj keď je to len maličkosť,
ako malá som s rodičmi chodila oberať jablká.
Piekli sme z nich koláče,
- potom sme šli do dediny… - Koláče?
Koláče sú luxus. Nepotrebujú luxus.
Iba ich mätie.
Ale maličkosti alebo niečo sladké
dokážu človeku pripomenúť, že netreba zabúdať žiť, nielen prežívať.
Odkedy si takáto
múdra?
Prepáčte, ale ide o to…
Ľudia potrebujú trochu láskavosti.
„Chrabrá, fér, nezlomná, úprimná.“
Patetické.
Jedného dňa pochopíš, aké sú tie slová bezvýznamné.
Medzitým
ti chcem niečo ukázať.
Sleduj.
Úchvatná, no nie?
Áno, vaša výsosť.
Jedno z toho je slabé, krehké, nanič.
To druhé je pevné, nepoddajné,
večné, bezchybné,
prekrásne.
Moji poddaní nechcú kvet.
Chcú diamant.
- Vaša výsosť. - Daj tie paprče preč.
Tohto delikventa sme našli vykrádať vašu komoru.
To nie je pravda.
Si jeden zo zbojníkov,
ktorí sa stretávajú v lese a kradnú v mene kráľa?
Nie, vaša výsosť.
Nie som jeden z nich. Som ich vodca.
Som verný nášmu skutočnému kráľovi.
Spáľ jeho dom.
Viete, vlastne nemám žiaden dom.
Tak ho zober do žalára.
- Nech sa tu rozliehajú jeho náreky. - Vaša výsosť…
Musí čeliť spravodlivosti,
ale toto nie je fér.
Čo si to povedala?
Trest musí byť primeraný zločinu
- a som si istá, že môj otec… - Tvoj otec?
Tvoj otec?
Môj otec by sa zľutoval.
Prepáč, drahá. Máš pravdu.
Tento zlodej ma okrádal.
Takže ja okradnem jeho.
Vyzleč mu kabát a vyzuj čižmy a nechaj ho umrznúť na bráne.
Môžem ešte ísť do žalára?
Preč s ním!
Počkať, veď umrie. Prosím, vaša výsosť.
Snehulienka.
Na.
Pozri sa na seba.
Netúžiš po tom?
Len do toho,
prehovor k svojmu ľudu!
Tvoji poddaní čakajú, Snehulienka.
Tvoje koláče a tvoje múdre slová.
Čo im povieš?
Že si im napiekla koláčik?
Žiješ vo svete želaní.
Vráť sa k svojej studni, Snehulienka.
Nad studňou dievča skláňa sa
Hľadá v nej príbeh dávnych čias
Stratená v múroch temných, chladných
Zviazaná v rečiach, príbehoch klamných
No do jej dní sa dnes vkráda tieň
V kúte stojí, nič nepovie
Samotná, len blúdi v snoch
Hľadá nádej v kameňoch
Môj otec vravel pred časom
Že búrky, víchor zvládla som
To dievča snáď ukryté vnútri mám
Tak čakám na svoj deň
Pod klenbou skál a stromov
Pod nebom plným tónov
Nad hĺbkou vôd sa skláňam s vierou
Čakám na svoj deň
Nájdem, o čom snívam
Zvládnem viac, než sa zdá
Môžem byť snáď správnou dcérou
Ja v srdci dávno viem
Kto som a kým byť viem
Ja v sebe túžbu mám, chcem k výškam rásť
Raz to dievča nájdem snáď
A či tu mám len v kúte stáť
Čakať na svoj deň?
Hlbokým lesom spútaná
Poslušná, v kúte miesto má
Ale v jej ríši dnes súmrak vládne
Prosté šťastie tam niekto kradne
Či povstať má a brániť česť?
Povedie? Či dá sa viesť?
To dievča snáď ukryté vnútri má
Tak čakám na svoj deň
Pod klenbou skál a stromov
Pod nebom plným tónov
Ja zbúram múr, to nie je zdanie
Čakám na svoj deň
Nájdem, o čom snívam
Zvládnem všetko, čo mám
Tak staň sa zázrak, splň mi prianie
V srdci dávno viem
Kto som a kým byť chcem
Ja v sebe nádej mám, chcem k výškam rásť
Kde ju mám? Nájdem ju snáď
A či tu mám len v kúte stáť
Čakať na svoj deň
Vravia: Túžbu vysnenú
Vraj tóny šíriť smú
Dňom znie i nocou, nocou, nocou, nocou
Keď zosilnie tvoj hlas
Tak sny, čo vnútri máš
Zažiaria nocou, nocou, nocou
Tie tóny skrývam v duši nádherné
No stále čakám len
Hýb sa!
Pohni!
Sklapni!
Nie je to veľa, ale…
Povedz, aké to je tam vonku?
Poď to zistiť sama.
Nemôžem.
Postavila si sa kráľovnej.
Si celkom chrabrá.
Chrabrá?
Stráže na miesto!
Musíš ísť. Bež.
- Ďakujem. - Choď už.
Čakám na svoj deň
Nad hĺbkou vôd sa skláňam s vierou
Čakám na svoj deň
Nájdem, o čom snívam
Zvládnem všetko, čo mám
Môžem snáď byť správnou dcérou
Silu v sebe skúsim nájsť
A s odvahou vždy priamo stáť
Môže sa to stať, ja viem
Len si musím priať, čo chcem
Ja snívať o tom smiem
No vždy, keď vstanem, som to ja, len tieň
Čakám na svoj deň
Vrav, zrkadlo, povedz len,
ktorá je najkrajšia zo všetkých žien!
Vaša krása je vychýrená, vaša výsosť.
Počkať,
vidím spanilú devu,
ktorej sa otvorili oči.
Nič nezahalí jej krásu
a vidím,
že je krajšia ako vy.
Nie!
Lovec?
Vaša výsosť?
Vezmi Snehulienku hlboko do lesa.
Nájdi odľahlú čistinu, kde môže oberať jablká,
a tam ju,
môj verný lovec,
zabi.
Ale…
Vaša výsosť,
je to len dievča.
A ja som tvoja kráľovná.
To Snehulienka oslobodila toho zbojníka.
Chystá sa ma pripraviť o trón.
Povedz,
stojíš proti mne aj ty?
Takže? Áno alebo nie?
Nie,
výsosť.
Vezmi ju do lesa.
Zabi ju.
Vyrež jej srdce.
Daj ho do tejto krabičky.
Keď sa vrátiš,
budeš mať čokoľvek, po čom bude túžiť tvoje srdce.
Dáte si?
Ste veľmi milá.
Stmieva sa.
Prečo?
Musíte utiecť do lesa.
Kráľovná zošalela.
Nemôžem odísť.
Ovládlo ju zlo.
Klame.
Nepoznáte pravdu o svojom otcovi.
Bežte!
- Čo je s otcom? - Choďte, prosím!
Než si to rozmyslím!
Bežte!
Haló?
Je tu niekto?
KÝBLIK – HAPČÍ – ŠŤASTKO
Hej, hou! Hej, hou! Tak rezko za prácou
Za svitu vstať
A nereptať
Hej, hou!
Len kráčaj za sebou
Tak rýchlo vpred
A sme tam hneď
Hej, hou!
- Je skvelý deň, ja viem… - Hapčí!
- Páničku. - Na zdravie!
Ďakujem.
Tiež alergiu mám
Mne táto banda dvíha žlč
Och! Skonči už, Dudroš! Mlč.
Hej, hou! Hej, ham!
Hej, hou!
Tak rezko za prácou
Mne chce sa spať, nie pracovať
Tak dosť, a všetkým dobrú noc
Haló!
- Som Spachtoš! - Hej! A čo?
Hlavne menej stáť
Viac pracovať!
Hej, hou!
Tu v bani temnej
Niečo sa leskne Dlaň miesto presné nájde snáď
Čo skrýva tu zem To dávno už viem
Tu skvost sa nájde v útrobách
Tak šup! Kovy vzácne Nájsť nie je prácne
Tak sa hýb a rýp!
Len poď, napni sval
A buch-buch do skál
Tak rúbaj, kop
Vždy s piesňou rob
Hej, hou!
Vždy s chuťou, s rozvahou
Veď skvost je dôvod na radosť
A s ňou aj práca bude hrou
A cťou!
- Som šťastný! - Hej! A čo?
Smiech nemám rád, bež kýbel vziať!
O-ou!
Hej, hou!
Tak kop-kop-kop-kop Veď baňa baví nás
A kop-kop-kop-kop Pre nás je práca špás
Raz diamant, kus zlata raz
Či krásny rubín
Zas a zas
My všetky skvosty chceme nájsť
Tak kop-kop-kopity-kop
Hej, hou!
Už ideme domov
Tak rýchlo spať!
- Je čas? - Som rád!
Hej, hou!
Tak poď, fortissimo!
Ach jaj! To nie!
Žiadne spievanie so mnou!
Viete, občas bývam dosť… Bývam dosť…
- No, plachý! - Hej! A čo?
Ja márniť čas Tu nechcem viac
Mám dobrú zvesť!
Už je čas jesť!
- A spať! - Som rád!
A potom vstať
Zas do bane sa naspäť vráť!
Hej, hou!
Šetri tie dvere, Vedko.
Domov, sladký domov.
Pri návrate do príbytku mám vskutku radostné pocity.
Zdá sa mi alebo je tu veľa prachu?
Zdá sa ti to.
Už sa teším na zubnú niť.
To je…
Čože?
Zase sa to stalo.
Narkolepsia.
A ja som si myslel,
že len zaspal od nervov.
A prečo by mal byť nervózny?
Čas byť nervózni!
Zabarikádujte dvere!
Kde je Kýblik?
Nehýb sa.
Obrovia cítia strach.
Nie je to obor, ale prízrak.
Mal by sa schovať?
Alebo by mal bojovať?
To záleží od druhu obra.
Nie je to obor.
Je to démonická koza.
Nepozeraj sa jej do očí.
Ak uvidíš ektoplazmu,
- nedotýkaj sa jej. - Vznáša sa?
Dávaj si pozor, Kýblik.
Neboj sa.
To nič.
Rada by som ťa spoznala.
Ako sa voláš?
Nemáš hlas?
Zachránime ho!
Počkajte, prosím.
Veď to je človek.
Áno. Čo iné by som mala byť?
- Nič. - Duch.
- Ako si sa tu vzala? - Si hladná?
Budeme kamaráti?
Ako sa voláš?
Prečo ste takí priateľskí?
Jediní ľudia, ktorí ešte chodia do lesa, sú zbojníci,
- ktorí tu akože bojujú v mene kráľa. - Čože?
Zaplietla si sa so zákonom, však?
- Radšej už pôjdem. - Vravel som.
- Počkaj, stoj. - Nechaj ju odísť.
Aspoň nám povedz, kto si.
- Áno. - Hej.
Volám sa Snehulienka.
- Snehulienka? - Tá princezná?
Podľa mňa je to pasca.
Musíme jej pomôcť.
- Takže to nie je duch? - Stoj, kam ideš?
Čo najďalej od paláca.
- Prac sa! - Ale prečo?
Kráľovná sa ma pokúsila zabiť.
Vážne ťa chcela zabiť?
To je príšerné.
Ale presne preto tu nemôžeš ostať.
Zostaň tu, kým si nerozmyslíš, kam pôjdeš.
- Čo? - Skvelý nápad.
Tak počkať.
Naposledy sme tu človeka mali
pred 275 rokmi
a ty chceš, aby ostala?
Počula som dobre
275 rokov?
Presnejšie 274.
Sme starí ako tento les.
Rodičia vždy vraveli, že tento les je čarovný.
A ja som vždy vravel, že s ľuďmi sú len problémy.
Prepáč, ako sa voláš?
Dovoľ mi predstaviť nás.
Plaško. Kýblik.
Dudroš. Šťastko.
Spachtoš. Hapčí.
Ja som Vedko.
Nevravel si, že nás nabudúce predstavíš v opačnom poradí?
Vravel si to.
V opačnom poradí
ste Vedko, Hapčí, Spachtoš, Šťastko, Dudroš, Kýblik a Plaško.
To ma podržte.
Ako to vedela?
Mama ma naučila, že je dôležité pamätať si mená.
Keby sme sa predstavili podľa najväčších nôh,
bol by som prvý.
To len tak.
Čo tu v lese vlastne robíte?
Ťažíme v bani.
Je to tam poklad samý.
Samé drahokamy.
Je opradená kúzlami.
Ona nás o ne pripraví.
To je už toľko hodín, páni.
Najdôležitejšie je, že Snehulienke u nás nič nehrozí.
- Tak je? - Áno.
- Rozhodne. - Námietka.
Nech sa páči. Ignoruj ho.
Tak jednu noc možno ostanem.
Jednu noc. Potom musí odísť.
- Len poď. - Máme také veľké papuče?
- Milujem prespávačky. - Hore nejaké máme.
Tu ťa kráľovná nedostane.
Vrav, zrkadlo, povedz len,
ktorá je najkrajšia zo všetkých žien!
Náš šíry svet
v hlbokom lese ukrýva
Snehulienku,
nad ktorej krásy niet.
Nie.
Som schopné iba pravdy.
Najkrajšia živá bytosť
nie ste vy.
Menší problém nám tu hrozí
Ktosi niečo spravil zle
No snáď tie črepy niekto zloží a zlepí
Kto vie?
Za svoju slabosť trpieť musíš
To každý zradca chápe hneď
Za podrazy
Ho dorazím!
Lebo, nuž
Ja smiem
Ako si sa opovážil ma neuposlúchnuť?
Nezaslúžim si milosť.
Ale ak jej troška v sebe máte,
prosím vás,
zmilujte sa nad ňou.
Ty vyjadriť sa zjavne túžiť
No ja už rady nečakám
A cit pre mňa pojem cudzí
Žiadny cit nepoznám
Byť milá, to je cesta slepá!
Nie! Aj tebe radu dám!
Chceš zvíťaziť? Musíš preraziť
A ja na to mám!
Užívam si, čo mám
S korunou, s tou môžeš, čo chceš
Kto má moc, vie, že čokoľvek smie
Môžem skántriť ťa zajtra či dnes
Poviem len! Pôjdeš do kolien, budeš liezť!
Ja môžem, čo chcem! Milosť ti dať
Môžeš žiť, dobre sa mať!
Lenže hľaď, ja som ako ľad
To tu každý vie!
Pretože vládnuť má
Najväčšia kráska zo žien
Niekto snáď reči šíri
Že skutočná krása sa vnútri dá nájsť
Sú to klamstvá a fámy! Len znôška fráz
Ja chcem lesk, ja chcem zlato
Slávu chcem jagavú!
Krása je večná!
Má moc úžasnú
S korunou
S tou môžeš, čo chceš
- Som kráľovnou zlou, horšej niet - Je kráľovnou zlou, horšej niet
Predo mnou neujdeš preč
Heš, heš, heš!
Žalár čaká ťa hneď
Ak mi budeš oddaný Tak to si ctím
Obdarím štedro tvoj čin
Čakám zas Čo mi povie hlas
Múdrych zrkadiel
Vrav, že krásu mám!
Že som vážne úžasná!
Vždy to budem ja! Ja prím tu hrám
Kapitán, prehľadajte les.
Nájdite Snehulienku
a nevracajte sa bez nej.
Vládnuť má
Najväčšia kráska zo žien
Vládnuť má!
To nie je fér.
Už je ráno a ešte stále je tu.
Budú ju hľadať
a keď ju nájdu…
Čo na to povieš?
Dudroš, veď vieš, že Kýblik nerozpráva.
Má hlas v kýbli!
Jeho meno s tým nemá nič spoločné.
Jasné, že má.
Ty si Šťastko, lebo si šťastný.
Ja som Dudroš, lebo som…
…nedocenený.
Pánabeka!
Tu máš!
Čo keby sme všetci boli kamaráti?
Prestaňte!
Jipí-já-jéj!
Máš po chlebe.
Poď sem!
Upokojte sa.
Ja ti dám veľké nohy!
Dudroš, to šteklí!
Moja noha!
To nie.
Peper!
Vybuchne!
Kýblik,
raňajky si máš dať do úst,
nie na hlavu!
Si v poriadnej kaši.
Chápete? V kaši!
Si v poriadku?
Nedivím sa ti, že si ušiel.
Bojíš sa rozprávať?
Môžeme začať niečím menším.
Keď som bola malá, mama ma naučila pískať.
Keď sa bojím rozprávať, pískam.
Piskot je spev srdca.
A hlas,
ktorý ukrývame v srdci,
môžeme vyslať do sveta.
Vidíš? Skús to.
Slabučko, ako keby si chcel plameň sviečky roztancovať,
nie ho uhasiť.
Zvládol si to.
Vedela som, že to v sebe máš.
Poďme.
Ty jeden!
Daj to sem!
Mám to.
Čo je to za prekrásny a očarujúci zvuk?
Vletel nám sem nejaký vtáčik speváčik?
To je Kýblík.
Znie ako anjelik.
Je to len trik.
Nie je to trik.
Ako to robíš?
Daj k sebe pery,
stiahni jazyk za zuby a pískaj.
To znie ľahko.
Je toto bežné alebo sa tak chováte iba ku kamarátom?
Nie sme kamaráti.
Za 275 rokov ste sa už mohli pomeriť.
274.
Mňa sa to netýka.
Ja som tu jediný, čo má rozum.
A máš pocit, že ostatní nepočúvajú hlas rozumu?
Presne tak.
Chápem, milý Dudroš.
Vy… Moment.
Čo prosím?
Zdá sa mi,
že všetci by ste tu mohli viac počúvať. Jeden druhého.
Aj ja si myslím.
Nechoď tam.
Na tvojom mieste by som to…
Vážne je tu ako doma.
To sme tam mali celý čas?
Ty umy riad.
Vy to tu upracte.
- Dobre. - Poďte.
Ty vymeť pavučiny.
A pre teba
máme metlu.
Pre mňa?
Pískaj, keď to vieš
Hneď rýchlo všetko upracem
Keď do práce sa dám
Hej, vždy sa usmievam
Tá trocha prachu, buchot riadu
Neprekáža nám
Ber metlu drevenú
A po podlahe krúž
Keď pretancuješ dom
Tak nuda v ňom je fuč, mám na to kľúč
Pískaj, keď to vieš
To zvládneš.
Sme jeden tím, sme úžasní
Tak pískaj, keď to vieš
Pískaj, keď to vieš
Tak skús to, prestaň váhať
Kto sa zdráha, zdrží nás
Na svet sa usmej tiež
Môže byť.
Čas utečie, keď zaberieš
A hotovo hneď máš
Hej! Tú kefu si mi vzal!
Tak schovať si ju mal!
Sprav čelom vzad! Či chceš ju mať
Kde kefu nik by nehľadal?
Pískaj, keď to vieš
Daj hádky preč a zaberieš
Tak pískaj, keď to vieš
Tak skús to, prestaň váhať Kto sa zdráha, zdrží nás
Pozrite sa na Kýblika!
Pískaj, keď to vieš
Dnes vydrhli sme všetko
Už sa blyští kuchyňa
Na svet sa usmej tiež
Sme zohratí, sme jeden tím
Sme svorná rodina
Kde neporiadok bol
Dnes stojí čistý stôl
A všetko sa tu leskne
Všetko krásne žiari navôkol
Pískaj, keď to vieš
Tak zabrať ráč a hneď to máš
Keď nás je viac, je práca špás
Kým pieseň hrá, sa všetko dá
Tak pískaj, keď to vieš
Zabudol som, aké zábavné je sa nehádať.
Ja som zabudol, že máme pec.
Keď som bola malá, takýto bol každý deň.
Každý deň?
Každý deň.
Keď bol kráľom môj otec.
Lovec povedal, že kráľovná o otcovi klamala.
Že klamala o všetkom.
Čo ak stále žije?
Musím ho nájsť.
Spomínali ste zbojníkov,
ktorí vraj bojujú v mene kráľa.
Zločinci.
Sú to len prašiví zlodeji.
V skutočnosti sú to niekdajší herci,
ktorých o živobytie pripravili
chamtivé ekonomické opatrenia kráľovnej.
Tie ich donútili zaujať stanovisko
so zásadným deficitom v oblasti morálky.
Kde teda sú?
Ak vedia, čo je s mojím otcom, musím ich nájsť.
To by som neradil.
Je to nebezpečné.
Ostaň so mnou.
Teda s nami.
Veď si len sotva utiekla kráľovnej.
Na zdravie.
Ale musím to spraviť.
A Dudroš má pravdu.
Čím dlhšie tu budem, tým viac vás ohrozím.
No konečne.
- Maj sa. - Dudroš!
Nie.
Musím sa prestať schovávať.
Ďakujem vám za vašu láskavosť.
Počkaj.
Aj tebe, Dudroš.
A teraz…
Kade mám ísť?
Meškáme do práce!
Rýchlo, všetci, musíme…
Vezmem jedlo.
Spachtoš, vstávaj!
Ani nemukni.
To si ty.
Týmto smerom sa spojíme s ostatnými.
Keď som ti vravel, že sa sem máš prísť pozrieť,
nečakal som s tebou aj pol stráže.
Ja som ich nevolala.
Musela som utiecť.
Kráľovná ma chce zabiť.
Poď.
Hľadám svojho otca.
Dúfala som, že mi budeš vedieť pomôcť.
Veď si verný skutočnému kráľovi.
No jasné.
Jednoznačne.
Dostali sa k nám nejaké zvesti.
Niekto vravel, že ho zajali v Južnom kráľovstve, ale…
Nevieš, kde je.
Mrzí ma, že ti neviem pomôcť.
Asi si si ma pomýlila s rytierom v žiarivej zbroji.
To by od teba asi nikto nečakal.
Ale dúfala som, že budeš niečo vedieť.
No jasné.
Princezné vždy čakajú na príchod princa či návrat kráľa.
Iba môj otec dokáže naše kráľovstvo zachrániť.
Obávam sa, že na to už je neskoro.
Očividne si zabudol, aké to tu bolo,
keď k sebe boli ľudia láskaví.
Veľmi rád by som mal čas na láskavosť.
Akurát, že…
Dnes sú časy zlé
Tak výsosť! Pozrite!
Veď čaká nás len boj o chlieb
Viem, že hrozí hlad
A sup už krúži hore, hľaď!
A nádeje vraj nikde niet
Sama vidíš to snáď
Že svet silným žičí
No tak vrav, chceš to vzdať?
Zvíťazíš, či sa zničíš
Azda pravda ťa škrie
Zdesená klopíš zrak
Nepoznáš život pravý, no máš kopu rád!
Ver mi, všetko sa mi zdá Byť smiešny problém
Že tvoj svet zrazu nie je fér?
Princeznička rieši smiešny problém
Ľud sa hnevá? Tak s tým sa zmier
Môžem láskavý byť, skúšať zmeniť svet
No chcem hlavne prežiť a chcem nezomrieť
No a preto mám svoj plán
A vezmem, čo sa dá
Načo ideál? Ty tráp sa ním!
Ten tvoj smiešny problém zdá sa vzdialený
Už nekradneš len zemiaky?
Mám rôzne talenty.
Šarmantná je tvoja reč!
Sám za seba bojuješ
Takto mieniš nádej vliať?
Nádej? Neviem, kde ju vziať
No, nesmieme to vzdať
Nuž, takto tiež sa prežiť dá
To len tak? Vzdávaš to?
Ách, treba zbaviť sa snov!
Nestačí úsmev tvoj a pár koláčov!
Vážne! Všetko sa mi zdá Byť smiešny problém
Keď v ríši podmienky sú zúfalé
Fajn! Len sa mi smej! Vraj smiešny problém!
A sebec môžeš byť naďalej
Útočíš! Výborne!
To je fajn! Vieš byť zlá!
Viem, že ľud biedu trie!
Na to je kráľovná
Lebo názor na to mám
O iných sa nestarám
Tak konečne už zmier sa s tým
Mne tvoj smiešny problém Zdá sa vzdialený
Ani hnúť, slečna.
Je tu rebel Quigg, majster strelec z kuše.
Ruky hore.
Ustúpte od môjho kapitána
a nič sa vám nestane.
To nie je kuša.
- Ukradli mi ju. - Pokoj.
Je tu so mnou.
Kapitán?
A moja družina.
Verný kráľovi?
Si len obyčajný lupič.
Volám sa Jonatán, princezná.
Nie „Jonatán Princezná“.
Len Jonatán…
Princezná.
Pozri…
Že snáď si milá, viem
A máš ciele vznešené
No názor aj tak nezmením
Mne tvoj smiešny problém
Zdá
Sa
Vzdialený
Mne zdá sa
Vzdialený
Hradná stráž.
Je ich raz toľko ako nás.
Hľadáme princeznú Snehulienku.
Musíš utiecť, princezná.
A čo bude s vami?
O nás sa neboj. Zdržíme ich.
- Budem bojovať s vami. - To nebola prosba.
Takýto boj nie je fér.
Ja ani nebojujem fér.
Nestrieľajte!
Viem, kde je princezná.
Teraz.
Nemôžem odísť.
Musíte mi pomôcť.
Posledná šanca, zbojníci.
Kde je Snehulienka?
Hľadáte Snehulienku?
Som tu!
Tadeto.
- Poďme. - Pohyb!
Rozdeľte sa a nájdite ich.
Rozkaz!
Kde mám koňa?
Utekaj.
Vrátila si sa.
Niekto musel vyriešiť tvoj vzdialený problém.
Vravela som, že vám pomôžem.
- Asi si to myslela vážne. - Asi áno.
Neprestávaš ma udivovať.
Ďakujem.
Taký kompliment od takého majstra kriminálnika…
Skontrolujte to.
Ľudia…
Zabudli, aké to bolo kedysi.
Nenávidia kráľovnú, ale boja sa.
Preto bojujeme v mene kráľa.
Tvoji rodičia sa nebáli ničoho.
Dávali nám odvahu.
Dávali nám nádej.
Pôjdeme dolinou na juh.
Musíme zakryť svoje stopy.
Jonatán?
Čo to bolo?
To nie.
Máme tu problém, princezná.
Potrebuje lekára.
Lekárske vedy nie sú mojou špecializáciou,
skutočné znalosti
mám v oblasti vyvretých, sedimentárnych a premenených hornín.
Vyznám sa v kameňoch.
Som rebel Quigg,
majster strelec z kuše,
a prikazujem ti zachrániť ho!
Ešte sme sa ani nezoznámili.
- V abecednom poradí… - Neskôr, Vedko.
Je zranený, potrebuje pomoc.
Veď sú to zbojníci!
- Máš problém? - Len poď sem!
Presne toto chce kráľovná.
Aby sme sa hádali
a neverili si. Takto vyhrá ona.
Každého presvedčila, že nám musí ísť len o seba.
Ale ak
sa podelíme aj o to málo, čo máme,
získame to, čo patrí nám všetkým.
A toho je viac, ako si dokážeme predstaviť.
Stačí,
že si budeme navzájom veriť.
Pomôžte mu.
Prosím.
Vezmite ho dnu.
Teplé mlieko.
Pomáha mi zaspať.
Ďakujem.
S pomocou vysokej pece som prekonal podložie,
potom som sa prevŕtal do jadra sopky
a pridal nejaké obklady.
Dávka acetum saturninum,
k tomu osladená kyselina sírová.
To bolo…
- Nepríjemné. - Výborne, Vedko!
A ja že neprežil.
- Ďakujem, Vedko. - Rád.
Pre Snehulienkinho špeciálneho priateľa čokoľvek.
Má špeciálneho priateľa.
Nie, nie.
- Nie. - Čo?
- Priviedla by som každého… - Presne.
Bežná láskavosť.
Nemá to s tebou nič.
Trapas.
No nie je to úžasné?
Viete, aký je čas?
- Prosím, nie! - Aký je čas?
Je čas tancovať.
Hurá!
Hej!
Zahráte si karty?
Nie, ďakujem.
A ty?
S Maple vám ten tanec šiel.
Sme len kamaráti.
Jasné.
Ako vy a Jonatán.
Jonatána zaujíma iba on sám.
Preto sa za vás nechal streliť?
Prosím?
Všetci sme to videli.
Ten sebecký naničhodný zlodej…
…vám zachránil život.
Myslela som Že sú chodníky lesné len pusté
Len konáre husté
A noc, čo tmu nesie a chlad
Vietor fúka
Však z úkrytu vyjsť si dnes trúfam
Neviem, kam mierim, no dúfam
Že nepôjdem ďalej len tmou
Dlaň dlaňou skúšam nájsť
Div sa stal, zmenil nás
A sivý svet je nádherný, farebný
A silu má úžasnú
Už sa viac nechcem báť
Môžem v lúčoch sa hriať
Je to snáď iba sen
Ale dnes veriť chcem
Že nádej mám nekonečnú
A snáď je to tebou! Ja neviem
Do mojich snov ty vstúp
Veril som tiež Že svet môj je už naveky temný
Krutý a zlý
V toku dní, že je z nás každý sám
Krívd je dosť!
S ňou cítim nehu a blízkosť
Vôkol svet zložitý stíchol
A kráčať ním vo dvoch sa dá
Dlaň dlaňou skúšam nájsť
Je to div, zastal čas
A sivý svet je nádherný, farebný
A silu má úžasnú
Už sa viac nechcem báť
Niečo v nás bude rásť
Je to snáď iba sen
No ja dnes veriť chcem
Že nádej mám nekonečnú
A snáď je to tebou! Ja neviem
Do mojich snov ty vstúp
Ak ďalej mám snívať
Až na koniec snov túžim dôjsť
No ak spánok môj má byť dlhý
Snenie sa skončí
Stačí bozk
Tak dlaň skúšam nájsť
Div sa stal, zmenil nás
Dnes to cítim a viem
Že to nie je len sen
No tak v nás veriť skús
A snáď je to tebou, ja neviem
Do mojich týždňov, dní, do snov
Ty vstúp
Čo vy?
- Vojaci. - To nie.
Musíme ísť a ochrániť princeznú.
Rozkaz, kapitán.
Stráž to tu nesmie nájsť.
- Idem s tebou. - Nie.
Je to nebezpečné. Hľadajú ťa.
Vrátim sa o dva dni.
Pôjdeme spolu do Južného kráľovstva
a nájdeme tvojho otca.
Tu máš.
To mám od neho.
Vezmi si ho pre šťastie.
To nemôžem prijať.
Nedávam ti ho.
Len ti dávam dôvod sa vrátiť.
Kto bojuje v mene kráľa?
Ja!
Tak poďme.
- Dajte si pozor. - Rozdeľte sa.
Odvedieme ich od domu.
Opatrne!
Ďakujeme za pozvanie.
Tu som.
Tadeto!
Vážne si sa na to dal.
Si na strane dobra.
Úprimný, neoblomný, verný.
Si…
Hlupák.
Teba poznám.
No jasné.
Vy ste tá s tými zemiakmi.
Kde je Snehulienka?
Aká lienka?
Chrániš ju.
Odpovedz jej výsosti!
Kde ste ho našli?
V lese,
na juh od križovatky.
Určite si myslíte, že ste vyhrali, výsosť.
Ale verte mi,
neviete, proti čomu stojíte.
Na rozdiel od vás
ju poznám.
Už nebudeš mať koho poznať.
Je čas, aby som sa so Snehulienkou
pozhovárala.
Výzor chce to krehký, biedny
Pridať roky, vrások pár
Nápoj môj, si mocný, temný
Tak snaž sa!
Zmeň tvár!
Keď hlas má škrípať, kvapka stačí
Má ťažký krok, je zhrbená
A biely vlas
Ty strach z nej máš
Dnes vyjde
Môj plán
„Otrávené jablko. Večný spánok.“
„Protilátka.“
„Bozk z pravej lásky.“
Márna snaha.
Ochutná šťavnatý plod
Zaspí hneď a ja mám bod
Tak sa snaž, veď ty na to máš Ona padne, viem
Lebo vládnuť má
Najväčšia kráska
Zo žien
Nepozdáva sa mi to.
Hľadá ťa kráľovská stráž.
Môžeme ísť s tebou.
Naozaj tam musíš ísť?
Musím zistiť pravdu o otcovi.
Ak je šanca, že žije…
Keď nájdeš, čo hľadáš,
vrátiš sa…
Však?
Áno.
Sľubujem.
Tak poďme, páni.
Jonatán?
Prepáč, najdrahšia.
Vystrašila som ťa?
Nie, iba som čakala niekoho iného.
Pomôžem vám?
To ja môžem pomôcť tebe.
Si Snehulienka?
Princezná?
A vy ste?
Mám pre vás odkaz.
Od Jonatána.
Od Jonatána?
Obávam sa, že ho zajala kráľovná.
Zajala ho? To nie.
Dal mi tento prívesok.
Vraj budeš vedieť, čo to znamená.
Musím ísť za ním.
Nebojíš sa?
Si do neho zamilovaná?
Nuž,
keďže láska je veľmi vzácna,
pomôžem ti.
Nech sa páči.
Toto jablko
ti dá sily na cestu.
Hej!
Snehulienka.
Spomínam si na štedrosť tvojho otca.
S radosťou to opätujem jeho dcére.
Nemám toho veľa,
ale keď ti dávam toto jablko, mám pocit,
že jeho duch je tu s nami.
Hijó!
Ďakujem.
Za neho.
Za tvojho otca.
- Bežte! - Rýchlejšie!
Čo sa deje?
Niečo je zle.
Naozaj som tvojho otca poznala.
Vlastne celkom dobre.
Ako to myslíte?
Vedela som, aký je to hlupák!
To ste vy.
Zbaviť sa ho bolo skoro až príliš jednoduché.
Jeho dobro ho pripravilo o trón
a teba pripraví o život.
Takže.
Povedzže mi, Snehulienka,
kto je najkrajší na svete?
Vaša závisť vás už nemusí trápiť.
Vy, kráľovná,
ste najkrajšia na svete.
Sláva kráľovnej,
najkrajšej na svete!
Robíš to každý deň.
Ani si s tým nepohol.
Zabudni na to.
Zabudol som.
Zabudol som na odvahu
a nádej, ale potom…
Potom som spoznal Snehulienku.
Bojovala za nás.
S nami.
Pritom mohla utiecť.
Nevykašľala sa na nás.
A ja
sa nevykašlem na ňu.
- Áno. - Ešte.
Kráľovná má tajný východ
míľu od hradných stajní, je tam veľa koňov.
Budem ťa kryť, choď.
Veľa šťastia.
Mrzí ma to.
Snehulienka?
Žije!
- Prebrala sa. - Zázrak!
Jonatán.
Čo je?
Čo sa stalo?
Môj otec…
Už nežije.
Zabila ho kráľovná.
To snáď nie.
Čo budeme robiť?
Môj otec vravel pred časom
Že búrky, víchor zvládla som
Zas chcem byť tou
Ktorá vie, že silu má
Matka! Otec! Už ich niet!
Ich odkaz vo mne stále znie
Navždy si ich slová pamätám
Nastal čas, mám brániť česť
Nastal čas, ja budem viesť
To dievča snáď dokážem niekde nájsť
Nadišiel čas.
Čas?
Čas obnoviť naše kráľovstvo.
Nebude to ľahké
a bude sa nás snažiť zastaviť.
Len nech to skúsi.
To bol…
Kýblik?
Nebojíme sa.
Kýblik.
Už viac nie.
Fíha.
Pekne povedané, Kýblik.
Tak to sa nebojím ani ja.
Poďte so mnou.
- K hlavnej bráne! - Áno, pane!
Koniec strachu, musíš priamo kráčať
Viem, raz určite
Nájdeš túžby, čo skryté máš
Buď vždy chrabrá
Úprimná
Nezlomná
Vždy buď fér
Myslím, že ste ma hľadali.
Vlastne
mám pocit, že to ty hľadáš mňa.
Ustúpte.
Toto je sídlo môjho otca.
Zabili ste ho.
Obrali ste ho oň. Obrali ste nás.
Prišli sme si ho vziať späť.
Je pekná,
no nie?
Krehká, elegantná, citlivá.
Myslíte si, že chcete kvet.
Ale kvet zvädne.
Kvet vás neochráni.
Ani nemôže viesť armádu
či vládnuť kráľovstvu.
Kvet vám nedokáže dať to, čo ja.
Dokonalosť.
Moc.
Krásu.
Ak chceš trón…
…vezmi si ho.
Čakajú.
Dosť bolo tejto frašky.
Stráže, držte ju.
Ty.
Nech ju ľud vidí umierať.
Pavol.
Bol si farmár.
V Západnom údolí.
Máš manželku.
Elenu.
Mal si višňový sad a keď stromy plodili,
na oberačku si volal celú dedinu.
Delil si sa o ne.
Matej.
Bol si pekár
ako tvoj otec.
Nikdy si nikoho hladného neposlal preč,
aj keď ti nemal ako zaplatiť.
Artur.
Stačilo.
Viliam.
Pamätám si ťa.
Všetkých vás.
Vravím, že stačilo!
Kedysi sme žili v nádeji.
Starali sme sa o dobro, aby nám rástlo ďalej.
Pamätám si to.
A vy?
Ja si to pamätám.
Aj ja.
Odíďte.
Teraz.
A už sa nevracajte.
Som rebel Quigg,
majster strelec z kuše.
Nie!
Nie je to pravda!
Stačí sa na mňa pozrieť, stále som najkrajšia.
Vaša krása je vychýrená.
Ale nesiaha pod povrch.
Snehulienkina krása vychádza z jej vnútra.
A tak, kráľovná,
to konečne chápete.
Vždy bude
krajšia ako vy.
Klameš!
…Snehulienka krajšia ako vy.
Kde bolo, tam bolo,
bolo raz jedno pokojné kráľovstvo,
ktorému vládla spravodlivá kráľovná,
ktorá bola presvedčená, že o skutočnej kráse kraja
nerozhodujú drahokamy,
ale jeho ľud.
Kráľovná panovala láskavo.
Bola nebojácna, krásna, odvážna a čestná.
Volala sa Snehulienka.
Hory štíhle má
Poklad v útrobách
Ríša žiarivá
Miesto lesov a vôd Dá ti najsladší plod
Tak si tento svet váž
Jeho dary si stráž
Nech do súmraku čias
Dobro môže rásť
Hory štíhle má
Ríša žiarivá
Dobro môže rásť
Koniec
Snehulienka
Disneyho SNEHULIENKA
Preklad titulkov: Richard Varga
Preklad piesní: Miroslava Brezovská a Boris Filan