Distribuit de FORUM FILM ROMÂNIA
ALBĂ CA ZĂPADA
A fost odată ca niciodată un regat pașnic
domnit de o regină și un rege virtuoși.
Mai mult decât orice pe lume, ei își doreau un copil.
Într-o noapte de iarnă, un viscol a trecut prin ținutul lor,
învăluind regatul într-o furtună cruntă de zăpadă și gheață,
lăsându-le însă un dar neprețuit.
O prințesă s-a născut.
Pentru a onora noaptea sosirii ei, părinții au numit-o Albă ca Zăpada.
De mică, regele și regina au învățat-o pe Albă ca Zăpada
că bogăția pământului era a tuturor celor care-l îngrijeau.
I-au arătat cum să conducă cu dragoste.
Căci, într-o zi, ea avea să domnească.
Privește acest ținut
Căminul nouă cunoscut
Unde-i magie și lumină zi de zi
Unde plantăm o sămânță plăpândă
Sperând că ceva bun va răzbi
Un regat pentru cei liberi și drepți
În străfundul pământului
Sunt minuni de găsit
În lanuri și roadele date
Sunt comori de nestemate
Sub pământ îngropate
O abundență avem de împărtășit
Din înaltul munților
Până-n adâncul minelor
Sub un cer senin E belșug deplin
Și ținutului îi dăm de toate
Cu generozitate
Și abundență va fi
Unde binele va răzbi
Pune-ți o dorință, cum ai vrea să fii
Spune-ne pe cine să vezi ți-ai dori
Du-te!
Tot ce văd e apă
O mamă, un tată, o fată
Și sămânța cuiva care o să domnească
Și va face binele să răzbească
Cineva neînfricat
Cineva drept
Cineva curajos
Cineva sincer
Pune-ți o dorință
Și ai s-o vezi și tu
Din înaltul munților
Până-n adâncul minelor
Sub un cer senin E belșug deplin
Adunăm și dăruim
Cât aici conviețuim
După lecții învățate
Unde binele răzbate
Bună!
Regele și regina priveau cu mândrie
cum Albă ca Zăpada devenea o tânără prințesă bună și dreaptă.
Însă apoi s-a întâmplat o tragedie.
Mama Albei ca Zăpada s-a îmbolnăvit.
Și Regina cea Bună a murit.
Albă ca Zăpada și regele aveau inima frântă.
Până când…
… o femeie încântătoare dintr-un tărâm îndepărtat a apărut la palat.
Atât de mare era frumusețea ei, încât părea
să-i dea puteri mai mari decât cele obișnuite.
S-a măritat cu regele,
dar nu era așa cum părea.
Era rea
și îi păsa doar de frumusețea ei
și de puterea pe care i-o dădea.
Pentru a proteja acea putere,
ținea o oglindă fermecată
care putea răspunde la o singură întrebare simplă.
Oglindă, oglinjoară,
cine-i cea mai frumoasă din țară?
Tu, Măria Ta,
dintre toate femeile atrăgătoare,
ai o frumusețe fără asemănare.
Noua regină n-a pierdut timpul să pună mâna pe putere.
I-a avertizat de o amenințare cumplită de dincolo de Regatul din Sud.
Așa că Bunul Rege a făgăduit să-și apere oamenii.
Neînfricată Dreaptă Curajoasă Sinceră
Ține-l aproape
Până mă întorc la tine
Însă regele nu s-a întors.
Frica a pus stăpânire pe regat
și puterea reginei a crescut.
A făcut din fermieri soldați
loiali doar ei
și a jefuit bogățiile regatului pentru ea.
A făcut-o pe Albă ca Zăpada slujitoare
și a încuiat-o între zidurile castelului.
Însă, atât timp cât oglinda îi răspundea zilnic că era cea mai frumoasă,
Albă ca Zăpada era ferită de gelozia crudă a reginei.
Din înaltul munților
Până-n adâncul minelor
Unde e cerul senin?
Și belșugul deplin?
Era frumos altădată?
Îl vom mai avea vreodată?
Cât mi-aș dori să pot pleca departe
Odată cu trecerea anilor,
lumea aproape că a uitat
că a existat o prințesă pe nume Albă ca Zăpada.
Unde binele răzbate
Și, adevărul este
că Albă ca Zăpada a uitat și de ea.
Alo!
Scuză-mă!
Te pot ajuta cu ceva?
Nu e nevoie. Doar mă uit.
Va trebui să te rog să-i pui înapoi.
Aș face-o, dar se pare că regina are deja destui.
Am înțeles. Deci asta e scuza ta ca să furi?
Prietenii mei sunt flămânzi. Și eu. Asta e scuza mea.
Poate pot vorbi cu regina.
Crezi că cei de sus ar împărți cu cei ca noi?
Prințesa, da.
Albă ca Zăpada.
Albă ca Zăpada n-a mai fost văzută de mulți ani.
Mă îndoiesc că ar ajuta pe cineva.
Se gândește mereu cum să-și ajute oamenii.
Ar trebui să-i spui că, la un moment dat,
ar fi util să nu mai gândească
și poate să facă.
E un intrus în castel! Încuiați ușile!
Ia-ți și tu!
Și împarte restul cu prințesa ta.
Poate nimeni nici nu i-a spus.
Dacă regina ar ști cât de disperată e situația,
ar împărți bucuroasă.
Trebuie să încerc măcar,
chiar dacă e doar o dorință.
Albă ca Zăpada, ți-ai terminat treaba?
Da, Măria Ta.
E important să ne împărțim sarcinile.
Despre asta am venit să-ți vorbesc.
Despre a împărți.
Te rog!
Ce spuneai?
E doar…
Măria Ta,
oamenii o duc greu și poate nu e mult,
dar, când eram mică, eu și părinții mei culegeam mere.
Le luam și făceam plăcinte.
- Apoi mergeam în sat… - Plăcinte?
Plăcintele sunt un lux. Nu au nevoie de lux.
Îi derutează.
Dar, uneori, ceva mărunt, chiar și ceva dulce,
te poate face să crezi că viața e mai mult decât subzistență.
Știi, chiar nu-mi amintesc ca tu să fi avut atâtea…
… păreri.
Scuzele mele. E doar…
Simt că au nevoie de puțină bunătate.
„Neînfricată, dreaptă, curajoasă, sinceră.”
Ce caraghios!
Într-o zi, o să înțelegi cât de inutile sunt acele cuvinte.
Dar, între timp,
uite un sfat pentru tine.
Privește!
Răpitor, nu-i așa?
Da, Măria Ta.
Unul e slab, inutil, fragil.
Celălalt, tare, neclintit,
nepieritor, impecabil,
frumos.
Supușii mei nu vor o floare.
Vor un diamant.
- Măria Ta! - Dă-mi drumul!
Acest hoț a fost prins în camera de spălat vase, furând provizii regale.
E o minciună.
Ești unul dintre tâlharii
care se adună în pădure și fură în numele regelui?
Nu, Măria Ta.
Nu „unul dintre tâlhari”. Sunt căpetenia.
Loial singurului rege adevărat.
Găsește-i casa și arde-o din temelii!
Ciudat este
că nu am o casă.
Atunci, du-l în temniță!
- Umple castelul cu țipetele lui! - Măria Ta…
Înțeleg nevoia de dreptate,
dar, te rog, asta e nedrept.
Ce ai spus?
Pedeapsa trebuie să fie pe măsura faptei.
- Și știu că tata ar fi… - Tata?
Tata?
Tata ar arăta îndurare.
Îmi pare rău, draga mea. Ai dreptate.
Hoțul ăsta a furat de la mine.
Așa că am să fur de la el.
Scoate-i haina și cizmele și leagă-l de porți să înghețe.
Temnița mai e o opțiune?
Ia-l de-aici!
Stai, va muri! Te rog, Măria Ta!
Albă ca Zăpada!
Poftim!
Uită-te la tine!
Nu asta vrei?
Haide,
vorbește cu oamenii tăi!
Supușii așteaptă, Albă ca Zăpada.
Plăcintele și cuvintele înțelepte.
Ce o să le spui?
Că le-ai făcut desert?
Trăiești într-o lume de dorințe.
Întoarce-te la fântâna ta, Albă ca Zăpada!
În fântână se oglindea
Și-o poveste își tot spunea
Prinsă între ziduri ce o înconjoară
Prizonieră într-un basm de odinioară
Încă o zi în care un pic mai dispare
Neîndrăznind să nu dea ascultare
Așa că de una singură visează
La pereți se confesează
Tata mi-a spus că mai demult
O furtună am știut să înfrunt
Voi mai cunoaște oare acea fată?
O dorință aștept
Sub o mie de copaci la un loc
Când cerul argintiu stă pe loc
Trimit o șoaptă către apă
O dorință aștept
Așteptând ca într-o zi
Sperând că într-un fel
Fata tatei voi deveni
Închid ochii și știu
Fata ce-am fost menită să fiu
Are o latură pe care trebuie s-o găsesc?
Mă întreb: „Oare o s-o regăsesc?”
Sau de-a pururi aici voi fi
O dorință așteptând?
O fetiță lângă o pădure
Încercând să fie bună
Dar într-o țară în umbră cufundată
Cumva dreptatea a fost uitată
Și ce-ar putea să facă ea?
Va domni sau va ceda?
E fata care a spus mereu că va fi?
O dorință aștept
Sub o mie de copaci la un loc
Când cerul argintiu stă pe loc
Tânjesc zidurile să le las în urmă
O dorință aștept
Așteptând ca într-o zi
Sperând ca într-un fel
Un miracol mă va găsi
Închid ochii și știu
Fata ce-am fost menită să fiu
Are o latură pe care a trebuit s-o ascund?
Mă întreb dacă va apărea
Sau încă un an voi avea
Așteptând dorința?
Se spune că orice ți-ai dori
Se va îndeplini
Dacă o spui cu ecou, ecou, ecou
Vocea ta o va duce mai departe
Și-ți va aduce visul aproape
Exact ca un ecou, ecou, ecou
Aud acum ecoul tare și clar
Dar eu încă aștept aici
Haide, mișcă!
Mișcă!
Taci!
Nu e mult, dar…
Spune-mi cum e în lume.
De ce nu vii să afli?
Nu pot.
Te-am văzut înfruntând-o pe regină.
- Pari destul de curajoasă. - Curajoasă?
Gărzi, apărați perimetrul!
Trebuie să pleci. Fugi!
- Mulțumesc. - Du-te!
O dorință aștept
Mai mult de-o șoaptă către apă
O dorință aștept
E oare ziua aceea aproape?
Pot oare în vreun fel
Învăța să fiu a tatei fată?
Cineva care să poată să înceapă
Să vorbească cu o inimă neînfricată
Cineva care să fie curajoasă
Cineva care nu trebuie salvată
Pot visa mereu
Dar apoi
Mă trezesc și sunt iar eu
O dorință așteptând
Oglindă, oglinjoară,
cine-i cea mai frumoasă din țară?
Vestită ți-e frumusețea, Măria Ta.
Dar, stai,
o frumoasă fecioară s-a ivit
care parcă lumea a-ntrezărit.
Nimic nu-i poate ascunde grația blajină,
căci văd bine,
ea este mai frumoasă decât tine.
Nu!
Vânătorule?
Măria Ta.
Du-o pe Albă ca Zăpada departe în pădure.
Găsește un luminiș unde să poată culege mere
și acolo,
vânătorul meu loial,
omoar-o!
Dar,
Măria Ta,
e doar o copilă.
Și eu sunt regina ta.
Albă ca Zăpada l-a eliberat pe tâlhar. Uneltește împotriva mea.
Spune-mi acum,
ești și tu împotriva mea?
Ești? Da sau nu?
Nu…
… Măria Ta.
Du-o în pădure!
Omoar-o!
Taie-i inima din piept!
Pune-o în cutia asta!
La întoarcere,
vei avea orice îți dorește inima.
Ai vrea unul?
Ești foarte drăguță.
Se face târziu.
De ce?
Trebuie să fugi în pădure.
- Regina e nebună. Nu se va opri. - Nu pot părăsi regatul.
Este rea, copilă.
E o mincinoasă.
Nu ți s-a spus adevărul despre tatăl tău.
- Cum? - Du-te!
- Ce e cu tatăl meu? - Du-te! Te rog!
Înainte să mă răzgândesc!
Du-te!
Alo!
E cineva aici?
MUTULICĂ HAPCIU VOIOSUL
Hai-ho
- Hai-ho - Hai-ho
Hai-ho
Hai-ho, hai-ho La muncă am pornit
În zori ne sculăm
În linie stăm
Hai-ho, hai-ho, hai-ho, Hai-ho, hai-ho
Cocoșul a cântat
Îmbrăcați și hrăniți
Înainte, grăbiți
Hai-ho, hai-ho
- O zi superbă să spui - Hapciu!
- Vai, mie! - Sănătate!
Hai, mersi.
Știți la ce am alergie?
La acești tolomaci
Morocănosule, mai taci!
Hai-ho, hai-ho
Hai-ho, hai-ham
Hai-ho, hai-ho
La muncă am pornit
Pot să mă spetesc După ce mă odihnesc
Așa că să dorm tânjesc
Alo!
- Sunt somnoros - Da, știm!
Dacă mult vorbim Din mers ne oprim
Să pornim!
Hai-ho
În întuneric, magia noastră se va vedea Unde strălucirea va lumina
Sunt nestemate în ținut Așa că ridicați mâna
Și lumina va umple mina
Repede să vă cățărați Și un diamant căutați
Puneți spinarea la treabă
Mânecile suflecați Și pietre despicați
Și cât lucrăm Mereu cântăm
Hai-ho, hai-ho
Cea mai mare delectare
E când descoperim o piatră mare
Și-atunci foarte larg zâmbesc Strălucesc!
- Sunt voios! - Da, știm!
Mi se face greață Repede, o găleată!
O-o!
Hai-ho!
Cu sapa dăm, dăm, dăm Din zori și până-n noapte
Cu sapa dăm, dăm, dăm Scoatem orice se poate
Scoatem diamante cu nemiluita
- Mii de rubine - Ba chiar mai bine!
După chestii sclipitoare noi săpăm
Cu sapa dăm, dăm, dăm
Ușor cu ușa, Doc!
Casă, dulce casă!
Chiar e excepțional că ne-am întors în locuința noastră.
Mi se pare mie sau e praf aici?
Ți se pare.
Abia aștept să-mi curăț dinții.
E un… E un…
E un…
Ce?
Iar a făcut-o.
Cataplexie narcoleptică.
Eu credeam că adoarme când e îngrijorat.
De ce ar fi îngrijorat?
E timpul să ne îngrijorăm!
Baricadați ușa!
Băieți, unde e Mutulică?
Nu te mișca!
- Căpcăunii miros frica. - Nu e un căpcăun. E o fantomă.
Să se pitească ghemuit sau să se facă mare și să urle?
- Depinde de căpcăun. - Nu e un căpcăun!
- E un demon. - Nu-l privi în ochi!
- Dacă vezi ectoplasmă, n-o atinge! - Plutește?
Ai grijă, Mutulică!
Nu te teme!
E în regulă.
Voiam doar să te întâlnesc.
Cum te cheamă?
Nu vorbești?
Să ne luăm prietenul înapoi!
Stați, stați, vă rog!
- Vai… - E un om!
Păi, da. Ce credeați că sunt?
- Nimic. - Fantomă.
- De unde ai venit? - Ți-e foame?
Putem fi prieteni?
- Cum te cheamă? - De ce e toată lumea atât de cordială?
Singurii oameni care mai vin în pădure sunt tâlharii.
- Cică luptă în numele regelui. - Ce?
Ai necazuri cu legea, nu-i așa?
- Mai bine plec. - V-am spus!
- Nu, nu, nu. Stai! - Lăsați-o să plece!
Măcar spune-ne cine ești.
- Da. - Chiar.
Numele meu e Albă ca Zăpada.
- Albă ca Zăpada? - Prințesa?
Eu zic că e o capcană.
Dar are nevoie de ajutorul nostru.
- Mai crede cineva că e o fantomă? - Stai! Unde te duci?
Cât mai departe de castel.
- Nu e de ajuns. - Dar de ce?
Adevărul e că regina a încercat să mă omoare.
Chiar a încercat să te omoare?
Asta e cumplit.
Și tot de-asta trebuie să pleci.
Ar trebui să stai aici până știi unde să te duci.
- Ce? - E o idee minunată!
Nu, stați așa!
Apare un om în casa asta pentru prima dată
în 275 de ani
și tu-i ceri să rămână?
A spus cumva
275 de ani?
274, mai exact.
Suntem bătrâni precum copacii.
Părinții mei spuneau mereu că pădurea e un loc magic.
Și eu am spus mereu că oamenii fac doar necazuri.
Îmi pare rău, nu-ți știu numele.
Dă-mi voie să ți-i prezint, în ordine.
Rușinosul, Mutulică.
Morocănosul. Voiosul.
Somnorosul. Hapciu.
Și eu sunt Doc.
Ai spus că o să le spui invers de data asta.
Asta a fost data trecută.
Deci invers sunteți:
Hapciu, Somnorosul, Voiosul, Morocănosul, Mutulică, Doc și Rușinosul.
Măi să fie!
Cum a făcut asta?
Mama m-a învățat mereu că e important să reții numele.
În ordinea mărimii degetelor, eu le am pe cele mai lungi.
Dacă ajută.
Și ce anume faceți voi aici, în pădure?
Treaba noastră e să minerim.
Ai fi uimită ce putem să găsim!
Tot felul de roci sclipitoare.
E un loc unde magia e-n floare.
Nu mult timp, dacă ea nu dispare!
Ia uite cât e ceasul!
Important e ca Albă ca Zăpada să fie ferită de pericol în casa noastră.
- Nu, băieți? - Da.
- Absolut. - Obiectez!
Notat. Nu-l lua în seamă!
Poate doar pentru o noapte.
O noapte. După aia, pleacă.
- Poți să vii aici. - Cât porți la papuci?
- Îmi plac petrecerile în pijama. - Avem unii sus.
O să fii ferită de regină aici.
Oglindă, oglinjoară,
cine-i cea mai frumoasă din țară?
Dincolo de zidul castelului, departe,
undeva în pădure locuiește
Albă ca Zăpada,
cea mai frumoasă dintre toate.
Nu.
Nu pot grăi decât adevărul.
Cea mai frumoasă trăiește.
Și aceasta nu ești tu.
Se pare că avem un mic hop
Lucrurile n-au mers brici
Și cine va îndrepta pe loc
lucrurile?
Ia ghici!
Deci cum tratăm un trădător
Această lașitate de om?
Îl ponegrim
Și-l nimicim
Pentru că, ei bine
Pot
Îndrăznești să nu mi te supui?
Nu merit îndurare.
Dar, dacă există vreun strop în inima ta,
te implor,
arată-i-o ei!
Poate m-am exprimat derutant
Dar al tău sfat mi-e de prisos
De fapt, mi se pare chiar amuzant
Să-mi spui mie să mă port frumos!
Cu frumosul, nicăieri nu ajungi
Cu frumosul, treabă nu faci
Fetele ambițioase trebuie să fie rele
Și, vai, cât se mai distrează ele!
Asta va fi distractiv!
Totu-i drept când tu porți coroana
Când ești regină, faci ce vrei
Te-aș putea cruța
Sau sacrifica
Când vreau eu Lumea o pot îngenunchea
Acum, aș putea ierta și uita
În viață te-aș putea lăsa
Însă inimă nu am
După cum îți amintești
Așa că, dragule, ai doar dreptate
Când ești cea mai frumoasă dintre toate
Acum, poate ai auzit
Că frumusețea adevărată Din suflet se arată
Dacă cineva a spus asta
Cineva a mințit
E aurul și strălucirea
Și pietrele, și bijuteriile
Frumusețea înseamnă putere
Înseamnă că eu fac regulile
Totul e drept
Când porți coroana
- Cine ar îndrăzni să-mi stea în cale? - Să-i stea în cale
Aveți grijă acum
Căci, dacă mă dezamăgiți
Tare, tare de tot
- În temniță ajungeți toți - În temniță ajungeți toți
Însă de fapta o înfăptuiți, în sfârșit Voi acționa negreșit
Fără îndoieli când voi întreba
„Oglindă, oglinjoară”
„Spune-mi cine e frumoasă oare?”
„Frumoasă fără de asemănare?”
Iară eu voi fi aceea
Căpitane, cercetează pădurea!
Găsește-o pe Albă ca Zăpada
și nu te întoarce fără ea!
E doar dreptate
Când ești cea mai frumoasă
Dintre toate
Nu e drept.
E dimineață și e tot aici.
Vor veni după ea
și, când o vor găsi…
Ce ai de spus despre asta?
Morocănosule, știi că Mutulică nu vorbește.
Pentru că e un mutălău.
Doar pentru că-l cheamă Mutulică
nu înseamnă că e mutălău.
Ba sigur că ăsta-i motivul.
Așa cum pe tine te cheamă Voiosul, pentru că ești voios.
Și mie mi se spune Morocănosul, pentru că sunt…
… neînțeles.
Șiș chebap!
Poftim!
Băieți, hai să încercăm să fim prieteni!
Opriți-vă!
Hei! Hei-rup!
Te-ai ars, domnule!
Vino încoace!
Potoliți-vă!
Îți prind eu degetul lung!
Morocănosule, mă gâdilă!
Piciorul meu!
O, nu!
Piper!
O să explodeze.
Mutulică, micul-dejun e menit să ajungă în gură.
Nu în capul tău!
Nu e viața un terci?
V-ați prins? Terci?
Ești bine?
Îți vine să fugi și să te ascunzi.
Ți-e frică să vorbești?
Atunci, poate putem începe cu ceva mărunt.
Când eram mică, mama m-a învățat să fluier.
Și, când mi-e teamă să vorbesc, fluier.
Când fluieri, e inima ta cea care cântă.
Și vocea aia,
cea ascunsă în inima ta,
poate fi auzită.
Vezi? Acum încearcă tu!
Doar cât ai sufla să miști o flacără.
Nu s-o stingi.
Ai reușit!
Știam că poți.
Haide!
Vino încoace!
Dă-o înapoi!
Am luat-o.
Ce e zgomotul ăsta divin, minunat?
- A intrat o pasăre cântătoare pe geam? - E Mutulică.
Parcă e un înger mic.
E un șiretlic.
Nu e un șiretlic.
Cum faci asta?
Împreunezi buzele,
pui limba în spatele dinților și fluieri.
E ușor.
E asta ceva normal sau e ceva ce faceți între prieteni?
Nu suntem prieteni.
275 de ani e o perioadă lungă ca să vă certați.
- 274. - Nu mă băgați în asta!
Eu sunt singurul rațional de aici.
- Și ai impresia că nu ascultă de rațiune? - Corect!
Înțeleg, dle Morocănos.
Tu… Stai!
Ce?
Mi se pare că toată lumea de aici
s-ar putea strădui mai mult să asculte unul de altul.
Și eu mă gândeam la același lucru.
Hei, pleacă de acolo!
Dră Albă, eu nu m-aș uita acolo…
- Chiar se simte ca acasă. - Nu-mi amintesc de alea.
Tu speli vasele.
Voi veți curăța camera.
- Bine. - Haide!
Tu aduni pânzele de păianjen.
Și el va folosi
mătura.
Eu?
Fluieri când muncești
Devii voios și bucuros
Te-apuci de curățat
Cu-n… simplu cântecel
Doar fredonând și curățând
De-ndat-ai terminat
Iar când vei mătura
Tu nu vei mai căsca
Vei crede că-i un joc
Și nu povara care te speria
Fluieri când muncești
O să reușești.
Muncind așa Casa se va lumina
Deci fluieri când muncești
Fluieri când muncești
E chiar ușor de tot
Când o facem cot la cot
E-un simplu cântecel
Îl iau eu!
Ne vom distra și veți vedea
Ce simplu-i să spălăm
Stai! Eu cred că-i peria mea
De ce n-ai scris pe ea?
Dacă nu taci, o iau de-ndată Și undeva ți-o înfig pe toată
Fluieri când muncești
Degeaba stați și vă certați
Mai bine fluierați
E chiar ușor de tot Când lucrăm cot la cot
Uitați-vă la Mutulică!
Fluieri când muncești
Împreună am frecat
Acum e cât se poate de curat
C-un vesel cântecel
Grupul ăsta murdar A devenit unitar
Ce pare o familie
Îngropată-n murdărie
A fost astă coșmelie
Dar acum e curățenie
Fluierând sunete de veselie
Fluieri când muncești
Am curățat Și ne-am distrat
Ne-am aliat Și-am terminat
Deci nu uita-i Mai bine așa
Fluieri când muncești
Am uitat ce bine e când ne înțelegem.
Am uitat că avem un cuptor aici.
Când eram eu mică, fiecare zi era așa.
Fiecare zi?
Fiecare zi.
Când tata era rege.
Vânătorul a spus că regina a mințit despre tatăl meu.
A mințit despre tot.
Dacă mai e în viață?
Trebuie să-l găsesc.
Ați spus că sunt tâlhari în pădure, care spun că luptă în numele regelui.
Niște nelegiuiți!
Rebelii ăia sunt doar niște hoți.
Sunt doar o bandă de foști actori
a căror subzistență a devenit instabilă
din cauza politicii economice a reginei avare,
care i-a împins într-un spațiu liminal
unde etica și motivele sunt prost definite.
Dar unde sunt?
Dacă știu adevărul despre tatăl meu, trebuie să-i găsesc.
O, nu! Nu te-aș sfătui.
E prea periculos.
Stai cu mine!
Cu noi, adică.
Da. Abia ai scăpat de regină ultima dată.
Sănătate!
Dar asta trebuie să fac.
De altfel, Morocănosul are dreptate.
Cu cât stau mai mult cu voi, cu atât vă pun mai mult în pericol.
În sfârșit!
- La revedere! - Morocănosule!
Nu.
E timpul să nu mă mai ascund.
Vă mulțumesc că mi-ați arătat atâta bunătate.
Nu, stai puțin!
Și tu, Morocănosule.
Acum, mă puteți îndruma în direcția bună?
- Am întârziat la muncă! - Haideți, trebuie să vă mișcați.
Iau eu gustările!
Haideți! Somnorosule, alo!
Nu spune nimic!
Tu!
Dacă o luăm pe aici, ne întâlnim cu ceilalți călăreți.
Când ți-am spus să vii să vezi cum e în lume…
- … nu mă așteptam s-aduci gărzile. - Nu le-am invitat eu.
Am fost nevoită să fug.
Regina mă vrea moartă.
Haide!
De fapt, îl caut pe tatăl meu.
Speram să mă poți ajuta.
Îi ești loial singurului rege.
Da.
Absolut.
Auzim zvonuri, șoapte.
Unii spun că a fost luat prizonier în Regatul din Sud, dar…
Habar nu ai unde e.
Îmi pare rău că te dezamăgesc.
Probabil m-ai confundat cu un cavaler pe cal alb.
Nu cred că face nimeni confuzia asta.
Speram că poate știi ceva.
Desigur.
Prințesele așteaptă mereu un prinț sau un rege.
Tatăl meu e singurul care poate restaura regatul ca înainte.
E un pic cam târziu pentru asta.
Clar ai uitat cum erau lucrurile
când oamenii erau buni și drepți.
Aș vrea să am timp pentru lucruri ca bunătatea și dreptatea.
Singura problemă e…
Vremile-s amare
Prințesă, vezi tu oare?
Zi de zi lupți să trăiești
Foametea e-n toi
Se uită vulturii la noi
Iar șanse nu prea-ntrezărești
Îți zic, nu-i de șagă
Șansele-s greu de depășit
Bărbatul tre' să aleagă
Va mânca sau va fi halit?
Îți strică asta ziua?
Adevărul te încruntă?
Ieșirea în lumea reală
Ți se pare cruntă?
Astea tare-mi par probleme de prințesă
Afli, în sfârșit, că viața e nedreaptă
Mi se pare mie că ai niște probleme de prințesă
Nu e trist când lumea nu împarte?
Aș putea încerca să fiu bun Sau să fac un efort
Doar că nu-mi prea convine Să ajung mort
Așa că tot de planul meu mă voi ține De-a lua tot ce-mi convine
În loc de a trăi într-o fantezie
Vezi tu, problemele tale de prințesă Nu se aplică la mine
Deci, ai evoluat de la cartofi?
Am multe talente.
Încântător discurs, dar ai terminat?
Nimic pentru altul n-ai sacrificat
Câtă speranță știi să dăruiești!
Eh, speranță nu prea e
Să încercăm tot trebuie
N-ar fi mai bine să trăiești?
Deci asta e? Renunți?
Ei, asta da înțelegere
Pentru că nu poți îndrepta lumea Făcând plăcinte de mere
Da, avem un caz clasic De probleme de prințesă
În castel e plăcut Dar afară a-nghețat
Sigur, zi tu așa Că-s probleme de prințesă
Că a fi egoist e justificat
Cât de dură! Sunt mândru
Ești rea, dintr-o dată
Regatul are nevoie de ajutor
Du-te la regină de-ndată!
Dar eu tot fugar voi fi
Și de mine mă voi îngriji
Căci așa îmi place mie
Pentru că problemele tale de prințesă Nu se aplică la mine
Nu te mișca, milady!
Ești în prezența rebelului Quigg, maestrul arbaletei.
Mâinile sus!
Dă-te de lângă căpitanul nostru
și nu vei păți nimic.
Nu ai o arbaletă.
- S-a furat. - E în regulă.
E cu mine.
Căpitan?
Și asociații mei.
Loiali regelui?
Ești un infractor de rând.
Mă numesc Jonathan, prințesă.
Nu „Jonathan Prințesă”.
Doar „Jonathan”…
… prințesă.
Uite…
Pari o fată minunată
Cu mentalitate regală
Dar aici, în lumea reală
Problemele tale de prințesă
Nu
Se aplică
La mine
Nu se aplică
La mine
Sunt gărzile de la palat.
Doi soldați pentru fiecare dintre noi.
O căutăm pe prințesa Albă ca Zăpada.
- Trebuie să fugi, prințesă. - Și voi?
Nu-ți face griji! O să le ținem piept.
- Lupt cu voi. - Nu te rog.
- O fac o luptă dreaptă. - Da, chestia e că eu nu lupt drept.
Nu trageți!
Vă putem spune unde e prințesa.
Acum.
Nu pot pleca.
Voi vrea ajutorul vostru.
Ultima șansă, tâlharilor!
Spuneți-ne ce știți despre Albă ca Zăpada.
O căutați pe Albă ca Zăpada?
Sunt aici.
Pe aici!
Haideți!
Răspândiți-vă!
Răspândiți-vă! Găsiți-i!
Da, dle!
Unde mi-e calul?
Du-te, du-te!
Te-ai întors.
Cineva trebuia să vă rezolve problemele de prințesă.
Ți-am spus că o să lupt cu voi.
- Bănuiesc că ai vorbit serios. - Da.
Continui să mă impresionezi.
Mulțumesc.
Un astfel de compliment de la un nelegiuit inteligent ca tine.
Vezi dacă am scăpat de ei!
Oamenii
au uitat cum era înainte.
Și o disprețuiesc pe regină, dar se tem.
De-aia luptăm în numele tatălui tău.
Părinții tăi nu se temeau de nimic.
Ne făceau pe toți să ne simțim un pic mai curajoși.
Le dădeau tuturor speranță.
Trecem prin vâlcea, spre sud.
N-o să ne găsească acolo.
Jonathan?
Ce-a fost asta?
O, nu!
Cred că avem o problemuță, prințesă.
Va avea nevoie de un doctor.
Doc e mai mult o poreclă decât un nume tehnic,
deoarece expertiza mea este
în studiul granulelor metamorfice, sedimentare, vulcanice.
Știți voi, roci.
Eu sunt rebelul Quigg,
maestrul arbaletei,
și îți ordon să îl salvezi.
N-am făcut prezentările.
- În ordine… - Nu e timp.
- E rănit grav. Trebuie să-l ajuți. - Dar sunt tâlhari!
- Și ce-o să faci? - Vino încoace!
Exact așa ar vrea regina să ne purtăm!
Să ne certăm unii cu alții.
Să n-avem încredere unii în alții. Așa câștigă!
A otrăvit pe toată lumea să creadă că fiecare e pe cont propriu.
Dar dacă…
… putem renunța la puținul avut,
vom moșteni ce a fost menit pentru noi toți.
Și e mai mult decât oricare dintre noi își poate imagina.
E doar…
… nevoie de încredere.
Acum ajută-l!
Te rog!
Aduceți-l înăuntru!
Lapte fierbinte.
Mă ajută să dorm.
Mulțumesc.
Am folosit furnalul să tai prin rocă,
apoi am forat până în miezul fisurii,
am adăugat o cataplasmă, două.
O doză de saturnism acetat,
acid sulfuric calcifiat.
Asta a fost…
- … neplăcut. - Ai reușit, Doc!
Am crezut că a murit.
- Mulțumesc, Doc. - Cu plăcere.
Aș face orice pentru prietenul special al Albei ca Zăpada.
Ai un prieten special.
Nu. Nu.
- Nu. Nu. - Ce?
- Aș fi adus pe oricine aici să… - Exact.
- E doar bunătate obișnuită. - N-are legătură cu tine.
Stânjenitor.
Nu e minunat?
Știți pentru ce e timpul, băieți?
- Nu, te rog! - Pentru ce?
E timpul să dansăm.
Da!
Vrei să jucăm cărți?
Nu, mulțumesc.
Dar tu?
Tu și Maple sunteți dansatori buni.
Suntem doar prieteni.
Da.
Știi, ca tine și Jonathan.
Sunt sigură că lui Jonathan îi pasă doar de el.
- De-aia a încasat o săgeată pentru tine? - Poftim?
Am văzut toți.
Hoțul ăla neisprăvit și egoist?
Ți-a salvat viața.
Înainte credeam că drumul prin pădure Avea să fie singuratic
Pădure întunecată în față
Noapte grea deasupra
Și vântul bate
Dar nu mai tremur în umbră acum
Poate oriunde duce acest drum
Singură nu va trebui să-l parcurg
Căci mână cu mână
Știu unde s-ajungă-mpreună
Și dintr-o dată am privit Cum lumea la viață s-a trezit
Și acum priveliștea mă cucerește
Așa că dau frâu liber
De strălucire cuprinsă
Știu că e naiv
Însă acum am un motiv
Să cred că ceva bun s-ar putea adeveri
Și poate asta are puțin
Legătură
Cu tine
Înainte credeam că lumea avea Să fie mereu frântă
Nemiloasă și crudă
Orice prost trebuind să lupte pentru el
Dar cine știe?
Când suntem împreună Timpul încetinește
Poate oriunde duce acest drum
Singur nu va trebui să-l parcurg
Căci mână se ia cu mână
Neașteptat, dar împreună
Și dintr-o dată am privit Cum lumea la viață s-a trezit
Și parcă priveliștea mă cucerește
Așa că dau frâu liber
Doar ca să văd ce se va naște
Și poate e naiv
Însă am un motiv
Să cred că ceva bun s-ar putea adeveri
Și poate are un pic
Legătură
Cu tine
Și poate că visez
Dar mi-ar plăcea să rămână așa
Dar dacă există o lume
În care mă trezești
Promite-mi să mă trezești
Cu un sărut
Mână cu mână
În sfârșit, împreună
Se pare că nu e așa naiv
Să începi să crezi
Că ceva bun se poate adeveri
Și poate are un pic
Legătură
Poate are numai legătură
Cu tine
Bună!
- Soldați! - O, nu!
Trebuie să plecăm, ca să protejăm prințesa.
Da, căpitane.
Nu pot lăsa garda să găsească locul ăsta.
- Vin cu tine. - Nu.
E prea periculos. Pe tine te caută.
Mă întorc în două zile.
Și, împreună, o să mergem în Regatul din Sud și…
… îl vom găsi pe tatăl tău.
Poftim!
Mi-a dat ăsta.
Ia-l, pentru noroc!
Nu pot accepta ăsta.
Nu ți-l dau.
Îți dau doar un motiv să te întorci.
Cine luptă în numele regelui?
Eu!
Haideți, atunci!
- Mult noroc! - Bine. Despărțiți-vă!
- O să atragem gărzile departe de căsuță. - Aveți grijă!
Mersi pentru primire.
Aici.
Pe aici!
Chiar o faci, Johnny, băiete.
Ești unul dintre băieții buni.
Onest, neclintit, loial.
Ești un…
… idiot.
Îmi pari cunoscut.
A, da!
Doamna cu cartofi buni.
Unde e Albă ca Zăpada?
Cine?
O protejezi.
Răspunde-i Măriei Sale!
Arată-mi unde l-ai găsit.
În pădure,
un pic mai la sud de răscruce.
Sigur te gândești că ai rezolvat asta, Măria Ta, dar, crede-mă,
nu știi cu ce te confrunți.
Spre deosebire de tine,
eu o cunosc.
Cred că vrei să spui că ai cunoscut-o.
Cred că e timpul ca eu și Albă ca Zăpada
să vorbim un pic.
Veșted să îmi fie chipul
Ca un leș trezit din morți
Fă-mă aspră ca nisipul
Dulce poțiune
Tu poți
O voce spartă ca un scrâșnet
Un corp ridat și vlăguit
Un păr albit
Blestem cumplit
Un plan
am
urzit
„Măr otrăvit. Somnul morții.”
„Antidot.”
„Sărutul iubirii adevărate.”
N-o să te eliberezi așa.
Doar o gură de măr roșu, zemos
Și în pat se va întinde frumos
Ia ce-ți dorești Dacă vrei să crești, cineva va cădea
Draga mea, asta e dreptate
Când ești cea mai frumoasă
Dintre toate
Nu-mi place.
E prea periculos cu garda reginei care te caută.
Am putea veni cu tine.
Chiar trebuie să te duci?
Trebuie să aflu adevărul despre tatăl meu.
Dacă e vreo șansă să fie în viață…
Și, când o să găsești ce cauți,
o să te întorci…
… nu?
Da.
Promit.
Bine.
Hai, băieți! Să mergem!
Jonathan?
Îmi pare rău, draga mea.
Te-am speriat?
Nu, așteptam pe altcineva.
Te pot ajuta?
Eu te pot ajuta.
Tu ești Albă ca Zăpada?
Prințesa?
Cine ai spus că ești?
Am venit cu un mesaj.
De la Jonathan.
De la Jonathan?
Mă tem că a fost prins de regină.
Prins? Nu.
Mi-a dat lănțișorul ăsta.
A spus că vei ști ce înseamnă.
Trebuie să mă duc la el.
Și pericolul?
Îl iubești?
Ei bine,
pentru că dragostea e așa prețioasă,
o să te ajut.
Poftim!
Ia mărul ăsta
ca să-l ai pe drum.
Albă ca Zăpada.
Îmi amintesc cât de generos a fost tatăl tău cu oamenii lui.
De aceea e o onoare pentru mine să-i fac o favoare fiicei sale.
Știu că nu am multe de oferit,
dar, dându-ți mărul ăsta, mă face să am impresia
că spiritul lui e aici.
Haide! Dii!
Mulțumesc.
Pentru el.
Pentru tatăl tău.
- Haideți! - Mai repede!
Ce se întâmplă?
Ceva e în neregulă.
L-am cunoscut pe tatăl tău.
Destul de bine.
Ce vrei să spui?
Știam că e un prost!
Tu. Ești tu.
Aproape că a fost prea ușor să pun să fie omorât.
Bunătatea sa l-a costat tronul,
așa cum o să te coste pe tine viața.
Deci…
… spune-mi, Albă ca Zăpada,
cine e cea mai frumoasă dintre toate?
Inima ta invidioasă se poate odihni.
Tu, regina mea,
ești cea mai frumoasă dintre toate.
Trăiască regina,
cea mai frumoasă dintre toate!
Ai făcut asta în fiecare zi.
Nu s-a clintit.
Uită!
Am uitat.
Am uitat cum e să ai curaj,
să ai speranță, dar apoi…
… am întâlnit-o pe Albă ca Zăpada.
A luptat pentru noi.
Cu noi.
Când avea toate motivele să fugă.
Nu ne-a abandonat.
N-o să…
… o abandonez nici eu.
- Haide! - Trage mai tare!
Ascultă! Intrarea secretă a reginei iese la o milă
de grajdurile regale, unde sunt zeci de cai.
Eu mă ocup de gărzi. Tu du-te!
Noroc!
Îmi pare tare rău.
Albă ca Zăpada!
- Trăiește! - S-a trezit!
E un miracol!
Jonathan.
Ce este?
Hei, ce e?
Tatăl meu…
S-a dus pentru totdeauna.
Omorât de regină.
Vai, mie!
Ce ne facem acum?
Tata mi-a spus
Demult, altădat'
Că o furtună de zăpadă am înfruntat
Trebuie să știu
Fata aia mai pot să fiu?
Mama, tata de-acum au plecat
Însă un îndemn mi-au lăsat
Acest regat este
Soarta mea
E timpul să mă ridic și să țin capul sus
E timpul să conduc, nu să fiu condusă
Să fiu fata
Care am spus mereu
Că voi fi
E timpul.
Timpul?
E timpul să restaurăm regatul nostru.
Nu va fi ușor.
Va face totul ca să ne oprească.
Să încerce numai!
A…? Ăsta a fost…?
Mutulică?
Nu ne temem.
Mutulică.
Nu ne mai temem.
Bine spus, Mutulică.
Atunci, nici eu.
Urmați-mă!
- La poarta principală! - Da, dle!
Nu mai trimit șoapte către apă
Pentru că ești deja
Tot ce-ți doreai și-ai putea aștepta
Cineva neînfricat
Cineva drept
Cineva curajos
Cineva sincer
Cred că pe mine mă cauți.
De fapt,
cred că tu mă cauți pe mine.
Dați-vă la o parte!
Asta e casa tatălui meu.
L-ai omorât.
Ai furat-o de la el, de la noi toți.
Și acum suntem aici s-o luăm înapoi.
Drăguță,
nu-i așa?
Delicată, elegantă, superbă.
Credeți că vreți o floare.
Dar o floare se ofilește.
O floare nu poate să vă țină în siguranță.
Sau să adune o armată,
sau să conducă un regat.
O floare nu vă poate da ce vă pot da eu.
Perfecțiune.
Putere.
Frumusețe.
Dacă vrei tronul…
… ia-l!
Așteaptă.
Ajunge cu șarada asta!
Gărzi, luați-o!
Tu!
Lasă oamenii s-o vadă murind.
Paul.
Erai fermier.
În Vâlceaua de la Apus.
Ai o soție.
Eleanor.
Aveai un crâng de cireși și, când înfloreau,
invitai satul să vină să le culeagă.
Le împărțeai.
Matthew.
Tu erai brutar,
exact ca tatăl tău.
Nu alungai pe nimeni, dacă era flămând,
chiar dacă nu mai aveau niciun bănuț în buzunar.
Arthur.
Ajunge!
William.
Îmi amintesc de voi.
De voi toți.
Am spus: „Ajunge!”
A fost o vreme când trăiam cu speranță.
Când lucrurile bune erau hrănite și li se permitea să crească.
Îmi amintesc.
Tu, nu?
Îmi amintesc.
Și eu.
Pleacă!
Acum.
Și nu te mai întoarce niciodată!
Eu sunt rebelul Quigg,
maestrul arbaletei!
Nu!
Nu e adevărat.
Uită-te la mine! Sunt tot cea mai frumoasă.
Vestită ți-e frumusețea,
însă nu e mai profundă decât pielea ta.
La Albă ca Zăpada,
din interior vine frumusețea sa.
Așa că, regina mea,
în sfârșit, vezi bine,
ea întotdeauna va fi
mai frumoasă decât tine.
Minți!
Albă ca Zăpada e mai frumoasă decât tine.
A fost odată
un regat pașnic,
condus de o regină virtuoasă,
care credea că adevărata frumusețe a ținutului ei
nu se măsura în nestemate și bijuterii,
ci în oamenii ei.
Regina conducea cu bunătate și dragoste.
Era neînfricată, dreaptă, curajoasă și sinceră.
Și numele ei era Albă ca Zăpada.
Din înaltul munților
- Până-n adâncul minelor - Adâncul minelor
- Sub un cer senin - E belșug deplin
Un copac viguros Dă un fruct mai gustos
Căci culegem ce sădim
După lecții ce le știm
Și abundență va fi
- Unde binele va răzbi - Din înaltul munților
Sub un cer senin
Unde binele va răzbi
Sfârșit
Albă ca Zăpada
Traducerea și adaptarea Andrea Puticiu