Білосніжка
Колись давно було собі мирне королівство,
яким правили доброчесні король і королева.
Понад усе на світі вони хотіли дитину.
Однієї зимової ночі над їхньою країною пронеслася завірюха,
вкривши королівство грубим шаром снігу та льоду,
але й залишивши їм найдорогоцінніший подарунок.
Народилася принцеса.
На честь ночі її появи на світ
батьки назвали дівчинку Білосніжкою.
Коли вона підросла, король і королева навчили Білосніжку,
що багатства землі належать усім, хто на ній працює.
Вони показали їй, як правити з любов'ю.
Бо одного дня їй судилося очолити свій народ.
Дивися на цю землю
Це наш рідний дім
Де в повітрі — магія і світло
Де ми сіємо малі зернята
В надії, що виросте щось хороше
Королівство вільних і вірних
Глибоко під землею
Можна знайти дивні дива
У полях росте врожай
А коштовне каміння
Сховане під землею
У нас є краса й багатства
Від високих гір
До глибоких копалень
У золотому небі сяє королівство
І ми віддячуємо цій землі
Щедрою рукою
І достаток до нас стікається
Там, де росте щось хороше
Загадай бажання, ким ти хочеш бути
Скажи нам, ким ти себе бачиш
Іди.
Я бачу лише воду
Матір, батька й дочку
Маленьку, яка очолить свій народ
І виростить щось хороше
Вона безстрашна
Вона справедлива
Вона смілива
Вона щира
Загадай бажання
І ти її теж побачиш
Від високих гір
До глибоких копалень
У золотому небі сяє королівство
І ми збираємо й віддаємо
Бо ми живемо разом
По правді
Там, де росте щось хороше
Де росте щось хороше
Привіт.
Король і королева з гордістю дивилися,
як Білосніжка росте і стає доброю та прекрасною юною принцесою.
Але сталася трагедія.
Мама Білосніжки захворіла.
Добра королева померла.
Білосніжка й король були невтішні.
Доки…
прекрасна жінка з далекого краю не з'явилася в палаці.
Її краса була такою дивовижною,
що ніби дарувала їй надзвичайні сили.
Вона одружилася з королем,
але була не така, якою здавалася.
Вона була лиха,
а цікавила її лише власна краса
й сила, яку вона дарувала.
Для захисту тієї сили
в неї було Чарівне Дзеркало,
яке могло відповісти лише на одне просте запитання.
Чарівне Дзеркало, правду скажи мені,
хто найкрасивіший у цій стороні?
Ви, королево,
найкрасивіша в нас,
над вашою вродою не має влади час.
Нова Королева не гаяла часу й захопила владу.
Вона попередила про жахливу загрозу з боку Південного королівства.
Добрий король заприсягнувся захистити свій народ.
Безстрашна, справедлива, хоробра, щира
Носи це біля серця
Доки я не повернуся
Але король не повернувся.
Королівство охопив страх.
А влада королеви зростала.
Вона перетворила селян на солдатів,
вірних лише їй,
і забирала багатства країни собі.
Вона зробила Білосніжку служницею
і замкнула в фортеці.
Та поки дзеркало щодня відповідало королеві, що вона найкрасивіша,
Білосніжці не загрожували жорстокі заздрощі Королеви.
Від високих гір
До глибоких копалень
Де золоте небо?
Чи воно колись сяяло?
Чи було воно гарним?
Чи ми його знайдемо?
Я б цього дуже хотіла
Минули роки,
і люди майже забули,
що колись була принцеса на ім'я Білосніжка.
Де росте щось хороше
Правду кажучи,
Білосніжка й сама майже забула, хто вона така.
Агов!
Вибачте.
Я можу вам чимось допомогти?
Ні, я просто дивлюся.
Тоді я попрошу вас покласти все на місце.
Я б поклав, але, здається, в королеви й так забагато.
Ясно. Так ти виправдовуєш крадіжку?
Мої друзі голодні. Я голодний. Ось моє виправдання.
Я спробую поговорити з королевою.
Думаєш, люди нагорі поділяться з такими, як ми?
Принцеса поділиться.
Білосніжка.
Білосніжки не видно й не чути вже багато років.
Навряд чи вона комусь допоможе.
Вона думає, як допомогти своєму народу.
То сповісти її,
що було б добре перестати думати.
І почати щось робити.
У замку чужий! Замкніть двері!
Візьми собі трохи.
І поділися з принцесою.
Можливо, їй ще ніхто не казав.
Гадаю, якби королева знала, у якому розпачі люди,
вона б з радістю поділилася.
Я мушу хоча б спробувати,
навіть якщо це лише бажання.
Білосніжко, ти вже все зробила?
Так, ваша величносте.
Важливо, щоб усі допомагали, чим можуть.
Саме про це я й хотіла з вами поговорити.
Допоможіть.
Будь ласка.
Що ти кажеш?
Просто…
Ваша величносте,
люди страждають. Нехай це небагато,
але коли я була маленькою, ми з батьками збирали яблука.
Ми пекли яблучні пироги,
-йшли в село… -Пироги?
Пироги — це розкіш. Розкіш їм не потрібна.
Вона збиває з пантелику.
Але іноді якась дрібниця, щось солодке
може нагадати, що життя — це не лише боротьба за виживання.
Щось я не пам'ятаю, щоб ти була така…
самовпевнена.
Перепрошую. Я лише…
Я думаю, їм потрібно трохи доброти.
«Безстрашна, справедлива, хоробра, щира».
Як химерно.
Колись ти зрозумієш, що ці слова не мають сенсу.
А поки що
ось тобі інформація для роздумів.
Дивись уважно.
Вона чарівна, правда?
Так, ваша величносте.
Одна — слабка, непотрібна, крихка.
Інший — міцний, незламний,
вічний, бездоганний,
гарний.
Моїм підданим не потрібна квітка.
Їм потрібен діамант.
-Ваша величносте… -Руки геть від мене.
…цього злочинця впіймали у коморі за крадіжкою королівських запасів.
Це брехня.
Ти один з тих розбійників,
що збираються в лісі та крадуть в ім'я короля?
Ні, ваша величносте.
Я не один з розбійників. Я ватажок.
Вірний єдиному справжньому королю.
Знайдіть його будинок і спаліть дощенту.
Найсмішніше те, що насправді
в мене немає будинку.
Тоді посадіть його в підземелля.
-Хай весь замок чує його крики. -Ваша величносте.
Я розумію, що правосуддя потрібне.
Але прошу, це несправедливо.
Що ти сказала?
Покарання не повинне бути страшнішим, ніж злочин,
-і мій батько… -Твій батько?
Твій батько?
Мій батько проявив би милосердя.
Вибач, дорогенька. Твоя правда.
Цей злодій обікрав мене.
Тому я вкраду в нього.
Зніміть з нього каптан, роззуйте і прив'яжіть до воріт, хай замерзне.
А може, краще в підземелля?
Заберіть його!
Чекайте, він загине. Прошу, ваша величносте.
Білосніжко!
Ось…
подивися на себе.
Ти цього хочеш?
Ну що,
звернися до свого народу.
Піддані чекають, Білосніжко.
Твоїх пирогів і мудрих слів.
Що ти їм скажеш?
Що пригостиш їх солодким?
Ти живеш у світі бажань.
Повертайся до своєї криниці, Білосніжко.
Маленька дівчинка Біля самотньої криниці
Завжди з тією самою казкою
Замкнена серед стін
У полоні казки, яку їй розповіли
Ще один день вона марнує
Не наважуючись нікому протистояти
І вона мріє на самоті
Ділиться таємницями з камінням
Батько розповідав колись давно
Що я вижила у сильній бурі
Чи стану я колись такою знову?
Я чекаю на бажання
Під густими кронами дерев
І коли небо стає срібним
Я шепочу у воду
Чекаю на бажання
І чекаю, що колись
Надіюся, що якимось чином
Я стану гідною донькою свого батька
Я заплющую очі й бачу
Ту дівчину, якою я мала стати
Чи я віднайду ту частинку себе?
Я думаю, чи вона з'явиться
Чи я назавжди залишуся тут
Чекаючи на бажання?
Маленька дівчинка біля дикого лісу
Вона старається бути доброю
Але в тіні, яка накрила королівство
Справедливість чомусь забута
Вона покаже себе чи опустить голову
Вона стане на чолі чи буде слухняною
Чи вона така, якою збиралася стати?
Я чекаю на бажання
Під густими кронами дерев
І коли небо стане срібним
Я хочу вирватися з цих стін
Чекаю на бажання
І чекаю, що колись
Надіюся, що якимось чином
Зі мною станеться диво
Я заплющую очі й бачу
Ту дівчину, якою мала стати
Невже я її приховувала?
Думаючи, чи вона з'явиться?
Чи я проведу ще рік
Чекаючи на бажання?
Кажуть, що треба лише
Щоб бажання здійснилося
Крикнути так, щоб почути відлуння
Голос його принесе
І здійсниться те бажання
Як почуєте відлуння
Я добре чую те відлуння
Але ще чекаю тут
Ану ворушись!
Ворушись!
Мовчи!
Це небагато, але…
Розкажи, що там за воротами.
Чому сама не подивишся?
Не можу.
Я бачив, як ти суперечила королеві.
Ти хоробра.
Хоробра?
Вартові, охороняйте периметр!
Іди вже. Тікай.
-Дякую. -Біжи.
Чекаю, щоб бажання
Стало не лише шепотом у воду
Чекаю на бажання
Чи воно здійсниться колись?
Чи я хоч якимось чином
Навчуся бути гідною донькою Свого батька
І нарешті зможу
Безстрашно говорити
Поводитися хоробро
Щоб мене не треба було рятувати
Я бачу ці сни
Але…
Прокидаюся і знову
Чекаю на бажання
Чарівне Дзеркало, скажи-но мені,
хто найкрасивіший у цій стороні?
Ви, королево, гарні у нас.
Та бачу
вродливе дівча
без прикрас.
Лахміття краси не сховає від нас.
Прикро мені,
та стократ вона краща, ніж ви.
Ні!
Єгерю!
Ваша величносте.
Відведи Білосніжку в ліс.
Знайди відлюдне місце, де вона зможе збирати яблука,
і там,
мій вірний єгерю,
ти її вб'єш.
Але,
ваша величносте,
вона ж лише дівчинка.
А я твоя королева.
Це Білосніжка випустила розбійника.
Вона у змові проти мене.
Скажи,
ти теж проти мене?
Так чи ні?
Ні,
ваша величносте.
Відведи її в ліс.
Убий її.
Виріж їй серце.
Поклади в цю скриньку.
Коли повернешся,
я дам тобі все, чого твоя душа бажає.
Хочеш?
Ти така добра.
Уже пізно.
За що?
Тікай у ліс.
Королева божевільна. Її ніщо не зупинить.
Я не покину королівство.
Дитино, вона зла.
І брехуха.
Тобі й досі не розповіли правду про батька.
-Що? -Тікай!
-А що з моїм батьком? -Тікай! Прошу.
Поки я не передумав!
Тікай!
Агов!
Є хтось удома?
РОЗЗЯВА АПЧХИК ВЕСЕЛУН
Хай-хо
-Хай-хо -Хай-хо
Хай-хо, хай-хо На роботу ми йдемо
Вставай, співай
Шикуйсь і йди
Хай-хо, хай-хо, хай-хо Хай-хо, хай-хо
Співає півень
Мі поїли, вдяглися
І швидко йдемо
Хай-хо, хай-хо
-Який чудовий день -Апхчи!
-Ой-ой. -Будь здоровий.
Дякую.
Знаєте, на що в мене алергія?
На цих бовдурів
Замовкни, Буркотуне!
Хай-хо, хай-хо Хай-хо, хай-хум
Хай-хо, хай-хо
На роботу ми йдемо
Я краще працюю, проспавши всю ніч
Тому я знову сплю
Агов!
-Я Сонько -Так, ми знаємо
Що більше ми говоримо То повільніше йдемо
Вперед!
Хай-хо
У темряві
Наші чари шукають іскру
У цій землі коштовне каміння Лише простягніть руку
І світло заповнить шахту
Лізьте швидше Шукайте алмази
Ворушіться
Підтягніть шкарпетки
Бийте камінь
Вимахуючи кайлом
Ми завжди співаємо
Хай-хо, хай-хо
Мене найбільше радує
Коли ми знаходимо великий камінь
І я всміхаюся
Я весь сяю!
-Я Веселун! -Так, ми знаємо!
Мене від тебе нудить Відро, швидше!
Ой-ой!
Хай-хо
Копаємо, копаємо Із ранку і до ночі
Копаємо, копаємо Аж доки бачать очі
Алмазів там десятки
Рубінів тисячі
Чи й більше!
Для чого, хтозна, та мерщій
Копаємо, копаємо
Хай-хо
-Хай-хо -Хай-хо
Хай-хо, хай-хо
Додому ми йдемо
Кінець дня, хлопці!
-Уже все? -Це ж треба!
Хай-хо, хай-хо, хай-хо
Хай-хо, хай-хо
Співайте фортисимо
Оце так, ой-ой
Не зважайте на мене
Іноді я такий… Такий…
-Він Тихоня! -Так, ми знаємо!
Ворушіться Ходімо швидше
Крок за кроком
Час їсти!
-Ми поспимо -Амінь!
Встанемо і потім
Знову підемо на роботу
Хай-хо
-Хай-хо, хай-хо -Хай-хо
-Хай-хо
Хай-хо, хай-хо!
Не грюкай дверима, Мудрику.
Дім, милий дім.
Неймовірно приємно повернутися на місце проживання.
Мені здається чи тут пилюка?
Тобі здається.
Треба почистити зуби.
Це… Це…
Це…
Що?
Він знову за своє.
Нарколептична катаплексія.
Я думав, він просто…
засинає, коли чогось боїться.
Чого тут боятися?
Настав час боятися!
Забарикадуйте двері!
Хлопці, а де Роззява?
Ані руш.
Огри чують страх.
Це не огр, а привид.
Чому він ховається?
А не стоїть і не гарчить?
Огри бувають різні.
Це не огр!
Це демонічний цап!
Не дивися йому в очі.
Якщо побачиш ектоплазму,
-не торкайся її. -Воно літає?
Обережно, Роззяво.
Ми розповімо твою історію всьому світові!
Не бійся.
Усе гаразд.
Я лише хочу познайомитися.
Як тебе звати?
Ти не вмієш говорити?
Ми звільнимо нашого друга!
Чекайте. Будь ласка.
-Овва… -Це людина.
Ну, так. А ви що думали?
-Нічого. -Привид.
-Звідки ти? -Ти голодна?
Будемо друзями?
Як тебе звати?
Чому ви такі привітні?
З людей у лісі можна зустріти лише розбійників,
-які грабують нібито в ім'я короля. -Що?
Ти маєш проблеми з законом?
-Я, мабуть, піду. -Я ж казав.
-Ні, стій. Чекай. -Хай іде.
Хоча б скажи, хто ти така.
-Так. -Так.
Мене звати Білосніжка.
-Білосніжка? -Принцеса?
Думаю, це пастка.
Їй потрібна допомога.
-Хтось іще вважає її привидом? -Чекай. Куди це ти?
Якнайдалі від замку.
-Цього мало. -Але чому?
Королева хотіла мене вбити.
Вона справді хотіла тебе вбити?
Який жах.
Саме тому ти маєш піти звідси.
Залишайся тут, доки не вирішиш, що робити.
-Що? -Чудова думка.
Ану чекай.
Людина приходить у наш будиночок вперше
за 275 років,
а ти пропонуєш їй залишитися?
Він сказав:
«275 років»?
Якщо точніше, 274.
Ми старі як дерева в лісі.
Батьки завжди казали, що цей ліс чарівний.
А я завжди казав, що від людей самі проблеми.
Вибач, не знаю, як тебе звати.
Я зараз усіх назву по черзі.
Тихоня. Роззява.
Буркотун. Веселун.
Сонько. Апчхик.
А я Мудрик.
Ти казав, що цього разу буде за алфавітом.
Це було того разу.
Отже, за алфавітом
Апчхик, Буркотун, Веселун, Мудрик, Роззява, Сонько і Тихоня.
Це ж треба!
Як їй вдалося?
Мама казала, імена запам'ятовувати обов'язково.
Якщо називати нас за довжиною пальців ніг,
то в мене найдовші.
Якщо це допоможе.
А що ви робите в лісі?
Ми працюємо в шахтах.
Там можна знайти…
Різноманітні камінці.
Там досі живуть чари.
Якщо вигнати цю примару!
Уже пізно!
Найважливіше, що Білосніжку в нас ніхто не скривдить.
-Так, хлопці? -Так.
-Абсолютно. -Заперечую.
Приймається. Не звертай уваги.
Я залишуся тільки на ніч.
Одна ніч. А потім хай іде геть.
-Ходімо. -Якого розміру в тебе капці?
-Люблю піжамні вечірки. -Нагорі є взуття.
Тут ти в безпеці від королеви.
Чарівне Дзеркало, правду скажи-но мені,
хто зараз найкрасивіший у цій стороні?
За сімома горами, у сьомій долині
сім гномів живуть у хатині,
найкрасивіша Білосніжка
там мешкає нині.
Ні.
Брехати я не вмію.
Найкрасивіша жива.
І це не ви.
Здається, у нас проблеми
Дехто вдався до обману
А хто має виправити
Помилку?
Вгадайте з одного разу
Яка кара за зраду
Чекає клятого боягуза?
Тортури
А потім страта
Тому що
Я маю владу
Ти наважився не виконати мій наказ?
Я не заслуговую милосердя.
Та якщо ви маєте хоч краплю доброти,
благаю,
помилуйте її.
Мабуть, я нечітко висловилася
Але я не потребую твоїх порад
Знаєш, це навіть кумедно
Що ти просиш мене бути доброю!
Від доброти ніякої користі
Добрі люди не досягають успіху
Усі амбітні дівчата — злі
І їм весело!
Мені буде весело!
Королеві все дозволено
Королева може робити все, що хоче
Я можу тебе помилувати
Або знищити просто зараз
Якщо захочу Я поставлю весь світ на коліна
Я можу пробачити, навіть забути
Щоб ти спокійно жив собі далі
Але, по-перше, я не маю серця
Як ти пам'ятаєш
Отже, дорогенький, усе дозволено
Найкрасивішій жінці
До речі, мабуть, ви чули
Що справжня краса — всередині
Якщо хтось таке каже
То це брехня
Головне — золото і блискітки
Коштовності й каміння
Краса — це сила
Отже, я встановлюю правила
Усе дозволено
Коли носиш корону
-Хто мені завадить? -Завадить
Стережіться
Якщо підведете мене
То потрапите глибоко
-У підземелля -У підземелля
А коли все буде зроблено
Я стану незрівнянною
І не буде сумнівів, коли спитаю
«Чарівне дзеркало, скажи мені
Хто найкрасивіший у цій стороні?»
І це маю бути я
Капітане, обшукайте ліс.
Знайдіть Білосніжку
і не повертайтеся без неї.
Усе дозволено
Коли ти найкрасивіша
З усіх
Так нечесно.
Уже ранок, а вона й досі тут.
Її шукатимуть,
а коли знайдуть…
Що ти на це скажеш?
Буркотуне, ти ж знаєш, що Роззява не говорить.
Бо він нетямкий!
Те, що його звати Роззява,
не значить, що він нетямкий.
Авжеж значить.
Наприклад, тебе звати Веселун, бо ти веселий.
А я Буркотун, бо мене…
неправильно розуміють.
Шиш-кебаб!
Так тобі!
Хлопці, поводьтеся дружньо.
Припиніть!
Гей! Кі-я!
Тобі кінець.
Іди сюди!
Вгамуйтеся.
Де твій довгий палець?
Буркотуне, лоскітно!
Моя нога!
О ні!
Перець!
Зараз він чхне!
Роззяво,
сніданок треба їсти!
А не надівати на голову!
Ну й розмазня!
Зрозуміли? Розмазня!
Як ти?
Хочеш утекти й сховатися?
Ти боїшся говорити?
Тоді почнімо з якоїсь дрібниці.
У дитинстві мама навчила мене свистіти.
І коли я боюся говорити, я насвистую.
Свист — це спів твого серця.
І голос,
прихований у твоєму серці,
буде почутий.
Отак. А тепер спробуй сам.
Так, щоб полум'я свічки коливалося.
А не згасло.
У тебе вийшло!
Я знала, що ти зможеш.
Ходімо.
Іди сюди.
Віддай!
Тримаю!
Що за божественний і чарівний звук?
У вікно залетіла співоча пташка?
Це Роззява.
Ніби янголятко співає.
Це фокус.
Ні, не фокус.
Як ти це робиш?
Складіть губи трубочкою,
притисніть язика до зубів — і свистіть.
Легко.
Ви так поводитеся завжди чи лише серед друзів?
Ми не друзі.
Як можна сваритися 275 років?
Двісті сімдесят чотири.
Мене не вплутуйте.
Я тут єдиний, хто думає головою.
А вони не прислухаються до розумних думок?
Саме так.
Розумію, пане Буркотуне.
Ти… Чекай.
Що?
Мені здається, що всі ви
могли б більше прислухатися один до одного.
Я теж так подумала.
Забирайся!
Панно Сніжко, не лізьте…
Вона почувається як удома.
Не пам'ятаю, що це.
Отже, ти помиєш посуд.
Ти наведеш тут лад.
-Добре. -Ходімо.
Ти прибереш павутиння.
А він
підмете підлогу.
Я?
Насвистуйте, працюючи
Разом усі дружніше
У будинку приберемо ми
Співайте веселіше
Незчуємось, як пісня ця
Прискорить нашу працю
Як будете мести
Мітлу вважайте ви
Коханою, і невдовзі
Затанцюєте ви з нею
Насвистуйте, працюючи
Отак добре.
Ми команда, зараз усе заблищить
Тож насвистуйте, працюючи
Насвистуйте, працюючи
Ми зробимо все швидше
Працюючи разом
І співаючи веселу пісеньку
Зараз упіймаю!
Коли співає серце, час летить
Готово все вмить буде
Стривай! Це моя мітла
Треба було її підписати
Якщо не замовкнеш, я її заберу
І запхаю сам знаєш куди
Насвистуйте, працюючи
Сварка не допоможе
Тож насвистуйте, працюючи
Усе легко зробити Працюючи разом
Дивіться на Роззяву!
Насвистуйте, працюючи
Ми разом зробили прибирання
Тепер будинок чистий
Наспівуйте веселу пісеньку
Група ворогів стала командою
Схожою на сім'ю
Раніше тут був безлад
А тепер у цьому будиночку
Все чисто, аж скрипить
І ми радісно співаємо
Насвистуйте, працюючи
Усі веселі й швидко працюють
Допомагати одне одному цікаво
Коли співає серце, час летить
Насвистуйте, працюючи
Я забув, що працювати разом так весело.
А я забув, що в нас є піч.
У моєму дитинстві так було щодня.
Щодня?
Щодня.
Коли батько був королем.
Єгер сказав, що королева брехала про мого батька.
Вона брехала про все.
А якщо він живий?
Я мушу його знайти.
Ви казали, в лісі є розбійники,
що виступають від імені короля.
Люди-злочинці.
Це лише бунтівники й грабіжники.
Насправді раніше вони були акторами,
але не змогли заробляти на життя
через жадібність королеви та економічну політику,
яка загнала людей у сіру зону,
де мотиви не завжди етично обґрунтовані.
То де вони?
Якщо вони знають правду про батька, я мушу їх знайти.
О ні. Я б не радив.
Це надто небезпечно.
Залишся зі мною.
Тобто з нами.
Так. Ти ледь утекла від королеви того разу.
Будь здоровий.
Але я повинна це зробити.
До того ж Буркотун не помиляється.
Що довше я живу з вами, то небезпечніше це для вас.
Нарешті.
-Бувай. -Буркотуне.
Ні.
Годі вже мені ховатися.
Дякую вам усім, що були такі добрі до мене.
Ні, хвилинку.
Навіть тобі, Буркотуне.
А тепер
покажіть мені дорогу.
Спізнюємося на роботу!
Швидше. Нам треба…
Я візьму харчі.
Агов, Сонько.
Не кажи ні слова.
Ти.
Якщо поїдемо туди, доженемо інших вершників.
Коли я тобі порадив вийти з палацу,
я не думав, що ти приведеш вартових.
Я їх не запрошувала.
Я була змушена тікати.
Королева хоче мене вбити.
Ходімо.
Насправді я шукаю батька.
І сподівалася, що ви допоможете.
Ви вірні справжньому королю.
Так.
Правильно.
До нас дійшли чутки, поголоси.
Хтось каже, що його взяли в полон у Південному королівстві, але…
Ви гадки не маєте, де він.
Мені дуже прикро.
Ти вважала мене лицарем в осяйних обладунках.
Ніхто так не думав.
Я надіялася, що ти щось знаєш.
Звісно.
Принцеси завжди чекають появи принца чи повернення короля.
Тільки мій батько здатний повернути королівству колишню велич.
Для цього вже трохи запізно.
Здається, ти забув часи,
коли люди були добрі й справедливі.
Хотів би я мати час
на доброту і справедливість.
Але проблема в тому, що…
Важкі часи настали
Дивися, принцесо
Щодня треба боротися за виживання
Лютує голод
У небі кружляють стерв'ятники
І майбутнє безрадісне
Скажу тобі так
Нічого з цим не вдієш
Доводиться вибирати
Ти з'їси чи тебе з'їдять?
Тобі це псує настрій?
Ти морщиш чоло
Ти бачиш, який світ насправді
І тебе це засмучує?
Що ж, мені здається Це проблеми принцеси
Нарешті ти розумієш Що життя несправедливе
Здається, у тебе проблеми принцеси
Сумно, що люди жадібні?
Я міг би бути добрим Чи як ти там кажеш
Але я не хочу померти
Тому дотримуюся свого плану
Хапаю все, що можу
А не живу серед фантазій
Тому проблеми принцеси Мене не обходять
Тепер ти не обмежуєшся картоплею?
Я маю багато талантів.
Гарна промова, ти закінчив?
«Ніхто за всіх, і всі за нікого»
Таку надію ти нам даруєш!
Надії лишилося мало
Але треба спробувати
Може, спробуймо вижити?
І це все? Ти здаєшся?
Ні, я порозумнішав
Бо не можна все виправити Яблучними пирогами
Це класичний випадок проблем принцеси
Замок затишний, але надворі холодно
Звісно, кажи, що це просто Проблеми принцеси
А егоїстом бути краще
Це жорстоко, але я цим пишаюся
А ти просто злюка
Королівству потрібна допомога
Скажи королеві
А я залишуся втікачем
І дбатиму лише про себе
Так завжди буде
Бо проблеми принцеси Мене не обходять
Ані руш, міледі.
Перед вами повстанець Квіґґ, віртуоз арбалета.
Руки вгору!
Відійди від нашого капітана.
І ми не завдамо тобі шкоди.
У тебе немає арбалета.
-Його вкрали. -Усе гаразд.
Вона зі мною.
Капітан?
А це мої помічники.
Вірний королю?
Ти звичайний злочинець.
Мене звати Джонатан, принцесо.
Не «Джонатан Принцесо».
А просто Джонатан…
Принцесо.
Слухай.
Ти, здається, мила дівчина
Зі своєю королівською логікою
Але в реальному світі
Твої проблеми принцеси
Мене
Не
Обходять
Вони не обходять
Мене
Це вартові з палацу.
Їх удвічі більше, ніж нас.
Ми шукаємо принцесу Білосніжку.
Тікай, принцесо.
А ви?
Про нас не турбуйся. Ми їх затримаємо.
-Я теж битимуся. -Тебе ніхто не просив.
Битва буде чесною.
Річ у тім, що я не б'юся чесно.
Не стріляйте!
Ми скажемо, де принцеса.
Вперед!
Я нікуди не піду.
Але допоможіть мені.
Останній шанс, розбійники.
Що ви знаєте про Білосніжку?
Ви шукаєте Білосніжку?
Я тут.
Сюди.
-Вперед! -Швидше!
Розділіться!
Розділіться. Знайдіть їх.
Так, пане!
Де мій кінь?
Тікай.
Ти повернулася.
Хтось мав розв'язати твою проблему принцеси.
Я обіцяла допомогти в битві.
-І не жартувала. -Само собою.
Ти мене вражаєш.
Дякую.
Комплімент від такого злочинного генія.
Ми відірвалися?
Люди
забули, як було раніше.
Вони зневажають королеву. Але їм страшно.
Тому ми воюємо в ім'я твого батька.
Твої батьки не боялися нічого.
З ними ми всі були сміливіші.
Вони дарували всім надію.
Пройдемо півтора кілометра на південь.
Щоб замести сліди.
Джонатане?
Що то було?
О ні.
Здається, в нас проблема, принцесо.
Йому потрібен лікар.
Мудрик — це прізвисько, я не лікар, а вчений
і досліджую
магматичні, осадові та метаморфічні гранули.
Тобто каміння.
Я повстанець Квіґґ,
віртуоз арбалета,
і я наказую тобі врятувати його.
Ми ще не познайомилися.
-За алфавітом… -Мудрику, часу немає.
Він важко поранений. Допоможи.
Але ж вони розбійники!
-І що ти нам зробиш? -Іди сюди!
Саме цього королева від нас хоче.
Щоб ми сварилися,
не вірили одне одному. Так вона переможе!
Вона отруїла нас усіх, переконавши, що кожен сам за себе.
Та якщо…
ми поділимося своїми скромними пожитками,
зможемо отримати те, що належить нам усім.
А це більше, ніж будь-хто може уявити.
Просто…
треба вірити одне одному.
А тепер допоможи йому.
Будь ласка.
Заносьте його всередину.
Тепле молоко.
Допомагає заснути.
Дякую.
Я використав доменну піч, щоб прорізати основу,
потім просвердлив до тріщини,
зробив кілька компресів.
Трохи сатурнінового оцту,
трохи підсолодженої сірчаної кислоти.
Це було…
-Неприємно. -Ти його вилікував.
Я думав, він помер.
Вилікуй мене від псоріазу.
-Дякую, Мудрику. -Прошу.
Я на все готовий заради особливого друга Білосніжки.
У тебе є особливий друг.
Ні.
-Ні. -Що?
-Я б допомогла будь-кому… -Отож.
Звичайнісінька доброта.
Ти тут ні до чого.
Як ніяково.
Чудово, правда ж?
Знаєте, що ми зараз зробимо?
-Будь ласка, ні. -Що ми зробимо?
Ми потанцюємо!
Так!
Гей!
Хочеш зіграти в карти?
Ні, дякую.
А ти?
Ви з Мейпл чудово танцюєте.
Ми просто друзі.
Авжеж.
Як ви з Джонатаном.
Джонатан думає лише про себе.
І тому затулив тебе від стріли?
Що?
Ми всі бачили.
Той егоїст, злодій і негідник?
Він урятував тобі життя.
Я думала, що в лісі буде самотньо
І дуже темно
Настала ніч
І віяв вітер
Але тепер я не боюся тіні
Хай куди веде цей шлях
Я піду по ньому не сама
Бо ти подав мені руку
Ми знайшли одне одного
І раптом я побачила, як світ ожив
Я в захваті від цієї краси
І я намагаюся заспокоїтися
І милуватися сяйвом
Я знаю, що це наївно
Але сьогодні я вірю
Що станеться щось хороше
І, можливо
Це все зовсім трошки
Завдяки тобі
Раніше я думав Що світ завжди буде поламаним
Лихим і жорстоким
Кожен дурень сам за себе
Але хтозна
Коли ми разом, час уповільнюється
Хай куди веде цей шлях
Я піду по ньому не сам
Бо ти подала мені руку
Я цього не планував
І раптом я побачив, як світ ожив
Я в захваті від цієї краси
І я намагаюся заспокоїтися
І дивлюся, що з цього вийде
І, можливо, це наївно
Але сьогодні я вірю
Що станеться щось хороше
І, можливо, це зовсім трошки
Завдяки
Тобі
Можливо, це сон
І я хочу спати далі
Та якщо є такий світ
У якому ти мене розбудиш
Пообіцяй мене розбудити
Поцілунком
Ми взялися за руки
Нарешті ми разом
Здається, не дуже наївно
Почати вірити
Що сталося щось хороше
І, можливо, це зовсім трошки
Завдяки
Це точно завдяки
Тобі
Привіт.
-Солдати! -О ні!
Ходімо. Треба захистити принцесу.
Так, капітане.
Відволічемо вартових королеви.
-Я піду з вами. -Ні.
Це небезпечно. Вони ж тебе шукають.
Я повернуся через два дні.
Разом ми підемо до Південного королівства
шукати твого батька.
Тримай.
Це він мені подарував.
Візьми на щастя.
Я не можу це прийняти.
Це не подарунок.
А причина повернутися.
Хто бореться в ім'я короля?
Я!
Тоді ходімо!
-Бережи себе. -Розосередьмося!
Заманимо варту далі від будиночка!
Бережіть себе!
Дякую за гостинність.
Ми тут!
Сюди.
Ти змінився, Джонні.
Тепер ти хороший хлопець.
Чесний, надійний, вірний.
Ти…
йолоп.
Знайоме обличчя.
О, так.
У вас смачна картопля.
Де Білосніжка?
Біло хто?
Ти її захищаєш.
Відповідай її величності.
Покажіть, де ви його знайшли.
У лісі,
за пів кілометра на південь від перехрестя.
Ви думаєте, що у вас усе під контролем.
Але повірте,
ви не знаєте, у що вплуталися.
На відміну від вас,
я її знаю.
Мабуть, ти хочеш сказати «знав».
Настав час нам з Білосніжкою…
трохи поговорити.
Щоб стати старою
Пил мумій візьму
Щоб сховати свій одяг
Темряву ночі
Аби зробити голос старим
Сміх старої
Потворної жінки
Волосся я вибілю
Переляканим криком
Починай
Дію
Закляття
«Отруєне яблуко. Смертельний сон».
Протиотрута.
«Поцілунок справжнього кохання».
Це не допоможе звільнитися.
Ставай червоним Білосніжку спокусити
І щоб шматочок захотіла відкусити
Як яблучна шкірка порветься В зубах Білосніжки хоч раз
Дихання запнеться, кров згорнеться
І я буду найкрасивішою
Серед нас
Я проти.
Це небезпечно, тебе шукають вартові королеви.
Можемо піти з тобою.
Тобі обов'язково йти?
Я мушу дізнатися правду про батька.
Якщо є найменша надія, що він живий…
А коли ти знайдеш те, що шукаєш,
ти повернешся…
так?
Повернуся.
Обіцяю.
Добре.
Ходімо, хлопці.
Джонатан?
Вибач, дорогенька.
Я тебе налякала?
Ні, я чекала когось іншого.
Вам допомогти?
Це я можу тобі допомогти.
Ти Білосніжка?
Принцеса?
А ви хто така?
Я маю новини.
Від Джонатана.
Від Джонатана?
На жаль, він у полоні в королеви.
У полоні? Ні.
Він дав мені цей медальйон.
Сказав, ти знаєш, що він означає.
Я піду до нього.
Але ж це небезпечно!
Ти його кохаєш?
Ну,
кохання — велика цінність,
тому я тобі допоможу.
Ось.
Візьми яблуко,
щоб підкріпитися перед дорогою.
Гей!
Білосніжка.
Я пам'ятаю, яким щедрим був твій батько до підданих.
Тому для мене честь віддячити його дочці.
У мене майже нічого немає…
та коли я пригощаю тебе яблуком, мені здається,
що його дух дивиться на нас.
Швидше! Вйо!
Дякую.
Заради нього.
Заради твого батька.
-Мчимо! -Швидше!
Що зі мною?
Щось не так.
Я справді знала твого батька.
Дуже добре знала.
Що це значить?
Я знала, що він дурень!
Ти. Це ти.
Мені було так легко його вбити.
Доброта коштувала йому трону,
а тобі — життя.
Отже…
скажи, Білосніжко…
хто найкрасивіший у цій стороні?
Ваше заздрісне серце може заспокоїтися.
Ви, моя королево,
тепер найкрасивіша.
Привітайте королеву,
найкрасивішу в цій стороні.
Ти щодня це робиш.
Ти не вирвешся.
Забудь.
Я й забув.
Я забув, що значить мати сміливість,
мати надію, а потім…
потім зустрів Білосніжку.
Вона боролася за нас.
Разом з нами.
Хоч мала багато причин піти.
Вона нас не покидала.
А я…
не покину її.
-Ану ще раз. -Тягни сильніше.
Слухай. Вихід з тунелю королеви — за півтора кілометра
від стаєнь з десятками коней.
Я затримаю вартових. Іди.
Щасти тобі.
Мені так шкода.
Білосніжка?
-Вона жива. -Вона прокинулася.
Це диво.
Джонатане.
Що таке?
Що з тобою?
Мій батько…
Його на світі немає.
Його вбила королева.
Ой, лишенько.
Що нам тепер робити?
Батько розповідав
Колись давно
Що я вижила у сильній бурі
Я маю знати
Чи я й досі така, як тоді
Мама з татом не повернуться
Вони залишили мені бажання
Зрозуміти, що це королівство — моя
Доля
Настав час встати й підняти голову
Час керувати, а не коритися
Бути дівчиною
Якою я
Обіцяла бути
Настав час.
Час?
Час забрати наше королівство.
Буде нелегко.
Вона все зробить, щоб зупинити нас.
Хай спробує.
Це… Хто це…
Роззява?
Ми не боїмося.
Роззяво.
Більше не боїмося.
Овва.
Добре сказано, Роззяво.
Тоді я теж не боюся.
За мною.
-До головних воріт! -Так, пане.
Я більше не шепотітиму у воду
Бо я така
Якою хотіла стати
Безстрашна
Справедлива
Хоробра
Щира
Здається, ви мене шукаєте.
Взагалі-то,
думаю, це ти шукаєш мене.
Відійдіть.
Це дім мого батька.
Ти вбила його.
Ти вкрала цей замок у нього, у всіх нас.
А тепер ми його заберемо.
Вона гарна…
правда ж?
Ніжна, витончена, елегантна.
Ви хочете квітку.
Але квітка зів'яне.
Квітка не зможе вас захистити.
Найняти армію
чи правити королівством.
Квітка вам не дасть того, що дам я.
Досконалість.
Владу.
Красу.
Якщо тобі потрібен трон…
Візьми його.
Вони чекають.
Набрид мені цей цирк.
Варто, хапайте її.
Ти.
Хай вона помре на очах у народу.
Поле.
Ти був землеробом.
У Західній долині.
У тебе є дружина.
Елеанор.
У тебе був вишневий садок, і коли дерева цвіли,
ти запрошував селян зірвати квітку.
Щоб поділитися красою.
Метью.
Ти був пекарем…
як і твій батько.
Ти ніколи не проганяв голодних людей,
навіть коли в них зовсім не було грошей.
Артуре.
Годі.
Вільяме.
Я пам'ятаю вас.
Усіх вас.
Я сказала: «Годі!»
Були часи, коли ми жили з надією.
Плекали добро, й воно росло.
Я пам'ятаю.
А ви?
Я пам'ятаю.
І я.
Іди геть.
Негайно.
І ніколи не повертайся.
Я повстанець Квіґґ,
віртуоз арбалета.
Ні.
Це неправда.
Дивіться на мене. Я все одно найкрасивіша.
Ви, королево, гарні у нас.
Та ваша краса лише ззовні.
А Білосніжка
красива духовно.
Отже, королево,
нарешті ви бачите,
що з її красою
вашу не порівняти.
Ти брешеш!
Білосніжка красивіша, ніж ви.
Колись давно
було собі мирне королівство,
де правила доброчесна королева,
яка вважала, що справжня краса її землі —
не коштовності й каміння,
а люди.
Королева правила з добротою й любов'ю.
Вона була безстрашна, справедлива, хоробра й щира.
А звали її Білосніжка.
Від високих гір
-До глибоких копалень -Глибоких копалень
-У золотому небі -Сяє королівство
І сильне коріння Приносить солодкі плоди
Бо ми пожинаємо те, що посіяли
Ми живемо по правді
І буде достаток
Там, де росте щось хороше
Від високих гір
У золотому небі
Де росте щось хороше
Кінець
Білосніжка
Disney Білосніжка
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк