- Hører du meg, John? - Ja.
Jeg snakker til deg over intercomen.
Jeg skal pumpe den opp nå.
OK.
JOHN DELOREANS POLYGRAFTEST SEPTEMBER 1983
Testen begynner straks.
- Er fornavnet ditt John? - Ja.
I løpet av dine første 53 år,
har du noen gang gjort noe uærlig, ulovlig eller umoralsk?
Ja.
Drev du før 1981 med uhederlig forretningsvirksomhet,
eller oppga du falsk informasjon i offisielle dokumenter?
Ja.
Svindlet eller utnyttet du noen i forretningsøyemed før du fylte 54?
Ja, det vil jeg si.
- Greit, John. Hvordan var det? - Jeg var litt nervøs.
Når man får så generelle spørsmål,
tenker man tilbake på dårlige bruktbiler man har solgt til folk,
eller på ganger man var litt utro.
Det er...
- Hvis man virkelig... - Man begynner å tenke tilbake.
Man tenker gjennom hele livet.
John DeLorean er en av sin tids mest uortodokse slyngler.
Det finnes ikke mange sånne mennesker lenger.
Han var en drømmer.
Han ville presse ting forbi punktet andre hadde ført dem til.
Det er en fabelaktig og tiltalende egenskap,
men det er også ekstremt farlig.
John DeLorean var en vinner,
en taper,
en mester
og et uhelbredelig fjols.
PRODUSENT UPRODUSERT JOHN DELOREAN-FILM
Han var hovedpersonen
som Hollywood-produsenter drømmer om, og han var virkelig.
MEDFORFATTER OG PRODUSENT TILBAKE TIL FREMTIDEN
En spillefilm om Johns liv hadde blitt en fabelaktig film.
Jeg hadde en drøm.
Jeg ville bygge et bilselskap.
Alle sa det var utenkelig at et nytt bilselskap ville overleve.
DELOREAN. LEV DRØMMEN.
PRODUSENT EN ANNEN UPRODUSERT FILM
Jeg er interessert i outsidere
fulle av ærgjerrighet og håp som jobber seg opp til posisjonen sin.
Han hadde alt. Sitt eget bilimperium, en vakker kone og barn.
Han var en gullgutt.
Hans enorme fall var nærmest shakespearsk.
John DeLorean, som oppga sjansen til å lede General Motors
for å bygge sin egen sportsbil, sitter nå i fengsel.
Historien om DeLorean har mange slagkraftige elementer.
FORFATTER UPRODUSERT JOHN DELOREAN-FILM
Den omfatter et fantastisk kjendispar,
narkotika,
narkotikasmugling,
FBI-agenter
og en utrolig politisk bakgrunn.
Hvis historien ikke hadde funnet sted, hadde man ikke turt å dikte den opp.
Det interessante er at mange har tatt kontakt med meg
for å lage en film om livet mitt.
Det var en historie...
FORFATTER EN ANNEN UPRODUSERT FILM
...som har vært i omløp siden 80-tallet.
Gode idéer kan ofte føre til at flere filmer lages samtidig.
Med John DeLorean nådde det nye høyder.
Hver av filmene omfattet ulike mennesker fra Johns liv,
ulike familiemedlemmer og ulike grunnlag.
Det ble et kappløp om å få filmene produsert.
PRODUSENT ENDA EN UPRODUSERT FILM
Alle hadde fortalt vidt forskjellige historier.
Det er fremdeles ingen som er blitt laget.
Innimellom hører man at noen skal lage film om DeLorean.
Jeg håper det vil skje, for jeg tror det kunne blitt fantastisk.
Han var som en slags kameleon.
Han var én ting i én persons øyne, og noe helt annet i en annens.
Det er nok derfor det er blitt skrevet så mange manus om ham.
Han er åpen for tolkning.
Han er enten en hundset mann
som ble svertet og manipulert av de store bedriftene,
eller så var han den største svindleren verden har sett.
I dag skal vi snakke med ham. Ta godt imot Mr. John DeLorean.
Dere filmer ham over hvor mange år?
Han blir en del eldre.
- Tidlig 70-tall til tidlig 80-tall. - Tidlig 80-tall.
Så han blir eldre.
Jeg vil se hvordan væremåten hans eldes. Jeg vil se klipp av det.
Du ble hele tiden drevet av et desperat behov
for å få bilgreia til å fungere.
Jeg hadde så mye stolthet at ingenting i verden
kunne få meg til å la denne bilen med mitt navn gå dukken.
Det er øyekroken hans.
Tegn en rett strek til brynet, så overlapper det øyekroken.
- Jeg tror det vil ligge innover. - Vil det havne over?
Snakk om din tilknytning til kokain.
Det er underlig.
Jeg har aldri i livet sett kokain,
rørt kokain, brukt kokain eller vært i nærheten av noen...
Når jeg har sett på DeLorean,
har jeg lurt på hvordan han manipulerer.
Hvor kan man skue bak kulissene på hvem han egentlig er?
Når man så spiller den personen,
må man glemme at man ser på DeLorean som en tilskuer
på TV og prøver å skue bak kulissene.
Når man spiller ham, tenker man: "Nei, nei, nei.
Han er ikke skyldig i noe. Han har ikke gjort noe."
Tvert imot. Han er en helt i mine øyne.
Man må spille det. Man må spille den han tror han er.
Man presenterer ham slik han tror han er.
Man må la publikum gjøre opp en mening.
Du trodde du var innblandet med mafiaen.
- Du kjempet for livet. - Det som skjedde...
Jeg viste det til kona mi. Hun synes det er morsomt.
Hun sa: "Alec, jeg kan ikke tro at de betaler deg for dette."
Herregud. Hva gjør du? Lager du en film?
Vi gjenskaper opptak
av DeLoreans drama, krumspring og eventyr.
Vi spiller det inn som en film
og kryssklipper opptakene med dokumentaropptak
av en film om DeLorean og alt han gjorde og opplevde.
Den gode nyheten er at jeg slipper å tenke på det. Det tar de seg av.
Jeg skal bare få på meg sminken og prøve å være DeLorean.
Da John DeLorean vokste opp i Detroit,
drømte alle barn om å jobbe i bilbransjen.
DELOREAN-BIOGRAF GRAND DELUSIONS
Han var en glimrende ingeniør.
JOURNALIST og FORFATTER ON A CLEAR DAY YOU CAN SEE GM
Han begynte med gode instinkter og et enormt talent.
DeLorean gjorde det skarpt i bilindustrien, først hos Packard,
og i en kort periode hos Chrysler.
Noen fra General Motors oppsøkte ham og tilbød ham én av fem avdelinger.
Han valgte Pontiac, avdelingen for gamle damer.
DELOREAN-HISTORIKER
Det var der han kunne briljere.
Vår daglige leder, Mr. John Z. DeLorean.
På den tiden, på sent 50-tall og sent 60-tall hos GM,
var Pontiac en spennende avdeling.
INGENIØR GENERAL MOTORS
Den var i ferd med å bli vraket.
Det var noe som ansporet deg
til å finne på nye idéer og sette dem ut i livet.
Jeg begynte som en usofistikert, ung ingeniør.
Jeg fikk muligheten til å gjøre suksess i forretningslivet
hinsides alt jeg trodde jeg var i stand til.
Han var en spesiell fyr som ville forandre bransjen for alltid
og bli en legende i selskapet.
PONTIAC-AVDELINGEN I GENERAL MOTORS
Scene 2A, tredje tagning. Merke.
Historien om GTO-en er at vi skulle lansere en ny modell,
og vi hadde den fremtidige 1964-Tempesten
på verkstedet med John og noen andre.
- Hei, Bill. - John. Skal du hjem?
Ja, straks.
Jeg ville se hvordan det går her.
Hun er så god som hun kan bli.
Han oppfordret alle til å gjøre noe nytt og annerledes.
Jeg håpet vi kunne lage noe mer sexy.
- Mener du mer sporty? - Ja.
Bedre ytelse.
Den større 389-motoren har samme dimensjoner som 326-en.
Vi kan bytte den ut.
Hvordan vil bilen takle den ekstra kraften?
Det er saken.
Vi må montere tilsvarende girkasse og bakaksel.
Hvis vi gjør det, blir den uten tvil mer sexy, John.
Den vil kunne delta i NASCAR.
Jeg synes vi skal gjøre det.
- Seriøst? - Absolutt.
Tror du det blir mulig å selge den?
Overlat det til meg, Bill.
Jeg skulle bare kjøre den til og fra jobb.
Jeg storkoste meg med den.
Hver gang jeg lånte den til noen
for et par dager, fikk jeg den ikke tilbake.
Så jeg tenkte det måtte finnes et marked for sånt.
Hva faen er dette?
Det er en GTO.
Det står for Gran Turismo Omologato.
Jeg tror det er italiensk for "rask som fy".
Den vil slå alle biler på både banen og på gata.
Og den er fortsatt en Pontiac.
Vent litt. Skru det av.
Fjortende etasje vil aldri akseptere
en så stor motor i et så lite chassis.
GM forbød dem å montere en stor V8-motor
på mer enn 5,7 liter
i en middels stor bil.
- Er dette blitt godkjent? - Jeg trenger ikke godkjenning.
Det er et nytt produkt, John.
Alle nye produkter må godkjennes av ledelsen.
John var interessant.
Han elsket å tøye reglene så mye som mulig.
Den er ikke ny. Den er en variant av Tempesten.
Den har en real tiger under panseret.
- Det er manipulativt. - Markedsføring.
Pontiac er avdelingen for eldre kjøpere.
Hva skal de med en hotrod?
Vi er avdelingen for eldre kjøpere fordi vi velger å være det.
Vi må forutse hva yngre kjøpere ønsker seg
før de vet det selv, og så gir vi dem denne.
Hvor mange vil du produsere?
Du er salgssjefen. Jeg tenkte rundt 30 000.
- Du er gæren! - Vær litt fornuftig.
Jeg kan ikke forestille meg at vi vil selge i nærheten av 5000, men...
La oss begynne der og håpe de ikke blir stående og ruste.
Salgssjefen hos Pontiac mente det var tåpelig.
Han nektet å produsere mer enn 4000 eller 5000 det året.
Det var et dristig trekk.
DeLorean snek den forbi GMs vaktbikkjer ved hjelp av lureri.
Den var en valgfri pakke.
Han trodde ikke den ville selge, men vi solgte 45 000 det første året.
Det han innså før noen andre,
var at denne fremadstormende ungdomskulturen
var interessert i biler som noe
som representerte deres syn på verden.
Det var et perfekt øyeblikk hvor John fikk kombinert glimrende ingeniørarbeid
med markedsføringsevner
for å skape muskelbilen.
Muskelbilæraen videreutviklet Detroit.
Den tjente penger og gjorde Pontiac og de tre bokstavene, GTO, legendariske.
Det fantes en underlig parallell mellom Pontiac GTO og John Z. DeLorean.
GTO var en stor risiko,
og jeg tror den overbeviste DeLorean
om at det å ta sjanser som ingen andre turte å ta,
og lykkes for enhver pris, var veien å gå.
Hvorfor skulle han gi seg etter én gang?
Mitt syn på DeLorean
er at han tok store risikoer.
Problemet med folk som tar risikoer,
er at når deres kalkulerte risiko gir avkastning,
blir de djervere og tar flere risikoer.
De tar større risikoer enn de har pleid å gjøre.
Den vil tjene inn minst $ 4,5 millioner.
FBI OVERVÅKNINGSOPPTAK, SHERATON HOTEL,
LOS ANGELES 1982
Å ta risikoer i bilindustrien
og å menge seg narkolangere er to ulike ting.
Men når man har så stor selvtillit,
forventer man ikke å gjøre feil.
- Bedre enn gull! - "Det er bedre enn gull."
Dette veier mer. Gull veier mer enn dette.
Gull veier mer enn dette, for svingende.
Bedre enn gull!
Gull veier mer enn dette, for svingende.
- Hei, John. - Hei.
Jerry West. Vi er fra FBI.
Når han til slutt blir arrestert og lener hodet tilbake,
får vi forhåpentligvis et bilde som skuer nedover fra taket.
Han bør lene hodet bakover og se mot noe forbi kamera.
Vi bør klippe til det han tenker.
Han er bekymret for familien og for å miste alt.
Det var fire, fem situasjoner hvor han kunne ha gjort noen justeringer
eller gjort andre valg.
Da hadde alt blitt helt annerledes.
DeLorean steg raskt i gradene hos GM tidlig på 70-tallet.
Den som tjente mest hos GM, var den viktigste personen.
Alt han rørte, ble til gull.
Når John blir forfremmet til 14. etasje,
kjent som ledelsesetasjen, er han i midten av 40-årene.
Hvis han spiller kortene riktig,
kan han bli den neste direktøren for General Motors,
verdens største bedrift.
GM ønsket bevisst å ha en fargeløs ledelse.
DeLorean var en utrolig fargerik person.
Han gikk med åpne krager og hadde kinnskjegg.
Han tilbrakte helgene i California.
Det har dårlig innflytelse.
Han fikk plastiske operasjoner i ansiktet for å få en sterkere kjeve.
Han begynte å løfte vekter og gå ned i vekt.
Han ble separert fra sin første kone
og begynte å treffe skuespillerinner og modeller.
Kvinner som var mye yngre enn ham,
og som mange GM-sjefer og deres koner mente var for unge for ham.
Jeg har en rimelig sterk seksualdrift.
Det synes jeg er en viktig del av alle menn.
Ingen menn som har oppnådd noe, har vært manglet det kjennetegnet.
Han giftet seg med sin andre kone, Kelly Harmon. En blond sexbombe.
Hun var 19 på det tidspunktet.
General Motors' PR-avdeling
gjorde henne et par år eldre
da de skrev pressemeldingen om ekteskapet.
Hun bodde i Detroit i et par år
før hun ble desillusjonert og forlot ham.
Halvannet år senere var han gift med Cristina Ferrare,
verdens største supermodell på den tiden.
Han havnet selvfølgelig i motebladene.
Selv om det forsterket imaget hans utenfor bedriften,
skapte det problemer for ham innad i den.
GM taklet det ikke. De ble rasende.
Han sa til dem: "Hva er dere så bekymret for?
Se på salgstallene."
Tom, hva synes du om salgene våre det siste året?
Hva jeg synes? Jeg synes det er fantastisk.
Hos både Pontiac og Chevrolet
tjente han inn utrolig mye penger for firmaet.
Alle sjefene han var underlagt, som var misfornøyd med livsstilen hans
og med ham, forsto ikke hvorfor han gjorde det så skarpt,
men de så tallene.
Det ble gjenspeilet i bonussjekkene.
Det var et dilemma for GM med John DeLorean.
Dette er Boston Harbor,
og det der er Volkswagener.
De sendes inn.
En av GMs tragiske mangler, og dette var noe han visste,
var at de var altfor villige til å gjøre det samme år ut og år inn,
fordi det fungerte.
Selv om de ignorerte småbilmarkedet og lot det bli dominert av utlendinger.
Han så hva som ble importert.
Mindre kvalitetsbiler med lavere bensinforbruk.
Han så skriften på veggen.
Jeg så trendene veldig tydelig,
og jeg ønsket å reagere på dem litt mer aggressivt
enn de andre i ledelsen.
Han hadde store ambisjoner hos GM.
Han ville bli direktør og utrette ting som de ikke var villige til å gjøre,
fordi de satt så bekvemt
med å være markedsledere og verdens største bilselskap.
Det førte til hans undergang.
LEDER GENERAL MOTORS
Sjefene mislikte ham, og spesielt en fyr som het Roger Kyes.
Det var en enorm meningsforskjell.
Jeg tror han mente jeg var uberegnelig og overfladisk,
og jeg syntes han var en hoven blære.
Fiendene i selskapet
begynte å rotte seg sammen mot DeLorean.
I 1972 ga de John i oppgave å skrive en tale
om GMs kvalitet, den beryktede Greenbrier-talen.
De leste gjennom alle talene i forveien.
De så at talen ikke bare kritiserte kvaliteten på bilene,
men også mange i den daværende ledelsen.
Noen av hans egne sjefer.
De sensurerte mye av innholdet i talen,
men han nektet å bare la det ligge.
Det er ingenting. Du har glemt noe.
Det er den jeg skal holde på Greenbrier på lørdag.
Dette er talen jeg burde holde.
Det jeg burde si, er her inne et sted, begravd, slik Kyes ønsker.
- Tror du det er personlig? - Selvfølgelig.
Jeg lurer på hvor lenge jeg kan holde ut.
I dette tempoet vil jeg sitte i ti år med dokumenter jeg ikke har skrevet,
før jeg blir direktør, og det...
Det går ikke.
Vet du hvordan du skal få fart på sakene?
Jeg har faktisk et par idéer, ja.
Hvis den opprinnelige talen ble lekket,
ville det fått noen konsekvenser, men jeg hadde blitt renvasket.
I denne situasjonen
ønsket han at offentligheten og pressen skulle sverte GM
og presse dem i den retningen han ønsket for selskapet.
- Godt å se deg, Roy. - I like måte, John.
Han følte at hvis han avslørte dem,
ville det gi ham et overtak og gi ham direktørstillingen fortere.
Hans første tale ble lekket til pressen.
Det ble en stor nyhetssak
at John DeLorean var kritisk til General Motors.
GM TRENGER KVALITETSKONTROLL
DeLorean hevdet at hans fiender hadde lekket talene.
Det ble åpenbart at det var DeLoreans nærmeste som lekket dem.
Dette var en person som bare ble belønnet
for å ta store sjanser og leve farlig.
Det funket ikke.
DeLorean ble sparket av styremedlemmene og ledelsen.
De tvang ham ut veldig plutselig i 1973.
DeLorean ble sparket fra bedriften
i det som skulle ha vært en veldig pinlig situasjon.
DELOREAN GÅR SINE EGNE VEIER
Men han klarte å få det til å bli heltemodig.
GM FOR "KONSERVATIVT"
Å være én syvdel eller én tidel av en komité er veldig lite tiltalende.
Det var veldig gunstig økonomisk,
og det hadde vært lett å bli der i 17 år til
og tjene $ 500 000 eller $ 750 000 i året.
Men det tiltalte meg ikke.
En hel karriere hadde vart i 15 år til. Hva skulle han gjøre?
Skulle han bare telle penger med de andre sjefene?
Sammenlignet med å skape nye, kule produkter som GTO-er
var det noe helt annet.
DeLorean hadde aldri holdt ut til han fylte 65.
Jeg kan ikke forestille meg at vi vil selge i nærheten av 5000,
men la oss begynne der.
Jeg har en bil i rustfritt stål dere vil elske.
Greit. Lykke til med det, John.
Det er det replikken bør være.
"Det neste blir vel at du vil bygge en bil i rustfritt stål."
Han hadde alltid denne konseptbilen i bakhodet.
Han kalte det en etisk bil.
Vi lager en sportsbil her.
Den skal designes for å leve evig.
Vi bruker et rustfritt materiale
så den forblir like hel for alltid.
Den vil bli veldig estetisk vakker.
Han ville bygge en sofistikert, moderne sportsbil for allmuen.
Det var ikke normen.
Hvis man skulle kjøpe noe eksotisk og interessant,
måtte man kjøpe en Ferrari eller en Lamborghini,
som bare ble produsert i et par hundre eksemplarer i året.
John prøvde å lage en masseprodusert bil.
Han ville konkurrere mot de store aktørene.
Det er vanskelig, om ikke umulig, å stifte et bilselskap.
Det siste var Chrysler på 1920-tallet, og selv Chrysler gikk konkurs.
Det er ikke mange som gjør det og som ønsker å risikere alt.
Han ble mer eller mindre tvunget ut av GM.
Det ble drivkraften i motivasjonen hans.
"Jeg skal vise dem."
Det var delvis en drøm og delvis en hevn.
JOHN DELOREANS DRØMMEBIL
Der er det vi har snakket om.
Hva sier du til å lede hele produktprogrammet
for den første masseproduserte bilen siden Chrysler?
John, jeg er selvfølgelig smigret, men...
Jeg smigrer deg ikke.
Det er dette vi er bygget for. Dette er ekte nyskapning.
Kommer nyskapning med pensjon?
- Hvem spør? - Kona mi.
Fortell Nina at jo større risken er, desto større er belønningen.
Dessuten vil du endelig sitte i førersetet.
Limonade, gutter?
Bill. Vennen.
Takk.
Har du penger til dette?
Ja visst. Vi har flere investeringskilder.
Dere to er ganske... overtalende.
Limonaden var min idé.
- Den smaker deilig. - Snakk med kona di.
Jeg tenkte over det,
og kona mi sa at vi ikke burde gjøre det,
siden jeg hadde en jobb hos GM hvor jeg tjente godt.
Jeg gamblet og håpet det ville lønne seg.
Firmaet ble stiftet av John DeLorean og Bill Collins.
INGENIØR DELOREAN MOTOR COMPANY
Collins ønsket seg aldri berømmelse.
Han hadde ikke et så stort ego at han ville ha navnet sitt på produktet.
Han holdt seg i kulissene.
Det var han som fikk DeLorean til å ta seg godt ut. Mange ganger.
Bill er en fantastisk gentleman.
Han er et av verdens beste mennesker.
JOHNS SEKRETÆR DELOREAN MOTOR COMPANY
Drømmen hans var å gjøre dette.
Johns største bekymring var hele tiden å reise kapital.
Målet mitt var å bygge den første prototypen.
Dette var Bills hjertesak.
Hvis noe hadde noe som helst med bilen å gjøre,
var det Bill Collins som tok ansvar.
Slik var det i prosjektets første tre år.
Da prototypen var ferdig,
var det en stor begivenhet, for da kunne vi si:
"Dette er ikke en drøm eller bare juks.
Dette er ekte vare."
Vi hadde ikke løst alle problemene, men det var spennende.
Jeg syntes det var en flott bil.
Jeg var en del av noe som kunne vokse og bli noe utrolig stort.
Det var elektrisk.
Dette er en presentasjon fra DeLorean Motor Company.
Se for dere hvor mange av lederne av de ulike bilprodusentene
som har ønsket å skape et produkt som begynner med helt blanke ark.
Det er det DeLorean Motor Company akter å gjøre.
Vi var en bedrift uten noe fundament.
LEDER FOR SPESIELLE PROSJEKTER
DELOREAN MOTOR COMPANY
Jo mindre man har for å sikre en investering,
desto mer risikabel er man for investorer.
Vi var ganske risikable.
Fordelen vår var Johns erfaring,
så det var ham vi måtte selge til å begynne med.
John DeLorean vil bygge en bil...
Vi måtte skildre ham som kongen på haugen.
Han måtte bli bejublet av hele verden som bilindustriens frelser.
Vi var eksperter på å lage forestillinger.
Vi forberedte scenen og holdt et show.
På et bestemt øyeblikk kom John DeLorean inn.
De så mannen, og det så ut som at han svevde.
BILFORHANDLERPRESENTASJON NEW ORLEANS I LOUISIANA, 1976
De fleste av dere har sett min vakre kone, Cristina.
Hun er nok grunnen til at de fleste av dere er her.
Men jeg har alvorlig talt henne å takke...
...sammen med mange andre.
Jeg vil spesielt takke mannen jeg håndplukket
og mer eller mindre stjal fra GM
for å lede hele produktprogrammet til DeLorean Motor Company.
Han er kanskje den beste bilingeniøren jeg noen gang har møtt.
Bill Collins.
Jeg vet vi er de nye guttene i klassen,
men jeg vet også at vi nå,
under 200-årsfeiringen av den amerikanske revolusjon,
kan begynne å gjøre vår versjon av den amerikanske drømmen virkelig.
La meg få presentere den første inkarnasjonen
i utviklingen av drømmen min.
Vår første bil, med kodenavn DMC-12: DeLorean Motor Car.
I begynnelsen var dette like stort som Jesu gjenkomst.
Det ble beskrevet i Detroit
som like betydelig som oppfinnelsen av Ford Model A.
Dette skulle forandre alt.
Jeg har ikke sittet i en sånn siden faren min hadde en på gården.
Jeg har ikke et bånd...
...til bilen i den grad folk tror.
JOHNS SØNN
Jeg vet ikke om det gir mening.
Jeg var ung da denne bilen ble bygget,
og jeg forsto ikke viktigheten av den.
Det fløy over hodet på meg.
Faren min bygget denne bilen.
Den har vårt navn på seg.
Når jeg sitter i den eller ser den,
ser jeg faren min, og jeg føler ham.
Men jeg har nok et elsk-hat-forhold til denne bilen.
Jeg vet egentlig ikke hva jeg skal mene om den.
Så...
Den personen som har stått meg nærmest, så lenge jeg har levd,
var faren min.
Han adopterte meg da jeg var to uker gammel.
Når det gjelder DeLorean eller DeLorean Motor Company,
tenkte jeg bare at pappa var på jobb og bygget biler.
Jeg ante ikke hvor berømt han var.
Jeg ante ikke hvor berømt moren min var.
Jeg tror vi flyttet til New York i 1974. Søsteren min ble født i 1977.
Jeg har alltid skjønt at det fantes en mann som het John DeLorean.
JOHNS DATTER
Denne mannen, John DeLorean, var knyttet til en historie
om ting som denne bilen er blitt et ikon på.
Og... så har vi faren min.
Jeg forsto at de var to ulike mennesker.
Da jeg var liten, var pappa på høyden av alt.
Det finnes bilder av oss, og jeg pleide å si vi var kongefamilien.
Mamma var alltid så perfekt og fattet.
Broren min hadde alltid på seg en flott dress.
Vi var så søte.
Seriøst. Vi var utrolig søte.
Pappa var bestevennen min.
Han lærte meg alt. Han lærte meg å fiske.
Han lærte meg å kjøre bil og motorsykkel.
Dette var alt han hadde jobbet for. Dette var drømmen hans.
Å være gift med moren min, ha en familie, bo på Fifth Avenue,
kjøpe en gård New Jersey
og eie bilselskapet.
Det var nok den beste perioden i livet hans.
Ser du denne godt nok?
Jeg er overbevist om at det der ikke kan forfalskes.
Jeg vet ikke hvor lykkelig hun er.
Hun virker lykkelig, men hun er et barn. De er som regel ganske lykkelige.
Men se hvor lykkelig han er. Filmens tema.
Jeg tror han er veldig lykkelig.
Jeg har et bilde av familien min,
og jeg er en del år eldre enn kona mi, slik han også var,
så jeg skjønner dette.
Jeg skjønner det.
Problemet er at han ønsket seg begge deler.
Man kan få begge deler, men det er veldig vanskelig.
Cristina, du har vært gift med ham i syv år. Fortell meg om John.
Dessverre for alle vennene våre
kjenner de ikke John slik jeg gjør, og hvis de gjorde det...
- Det kan være bedre. - Nei, jeg skal være mer spesifikk.
Folk flest kjenner John som en forretningsmann og en sjef,
men jeg kjenner ham som en ektemann og en kjærlig far.
Han er et fullstendig uselvisk, snilt og gavmildt menneske.
Jeg giftet meg med drømmeprinsen.
- Er det sant? - Det er det jeg føler.
Greit, John. Beskriv henne for meg.
Så klart, men det ville tatt flere dager.
Men jeg kunne aldri ha drømt
om at livet mitt kunne bli så fullendt og så lykkelig.
Hvis vi har en familiekrise, blir hun som Gibraltarklippen.
Hun er det solide, stabile fundamentet i forholdet vårt.
Hun var veldig livlig.
Pigg. Munter. Sånn er hun i mange av opptakene jeg har sett.
Skal jeg følge deg til heisen som vanlig?
Nei?
Ha det, vennen! Ha en flott dag! Ha det, kjære!
Sånn er John. Uansett...
Men ingen kvinner som har alt, som er i arbeid,
har barn, er forelsket og har en kjærlig familie,
kan gi 100 % hele tiden.
Da jeg så gjennom opptakene, ville jeg se
hvordan Cristina var offentlig, og hvordan hun var privat.
Hvor sprekkene i fasaden var.
Jeg fikk vite det for noen timer siden.
Jeg vet ingenting. Jeg hoppet rett på et fly.
Hun er så fattet.
Er det ikke utrolig?
Jeg føler at hun var fanget
mellom hvordan hun ønsket at ting skulle være...
Nå bare spekulerer jeg, selvfølgelig,
men jeg tror hun var fanget mellom fantasi og virkelighet.
Ikke ennå.
Vi bare øvde. Sett deg.
- Hva gjør du? - Sett deg, din lille...
Med alt som hadde skjedd i livene deres,
tror jeg Johns arrestasjon ble dråpen.
Jeg er sikker på at det fantes øyeblikk i forholdet
da hun virkelig var forelsket, men lurte på...
Han var utrolig ærgjerrig. Hvordan passet hun inn i det bildet?
Bilen vil bli bygget etter hvert, men først må jeg utvikle varemerket.
Jeg er bekymret for hvor vi skal oppdra barna.
Uansett hvor vi skal ha fabrikken, trenger vi ikke å tilbringe mye tid der.
Alt som betyr noe, er hvilket land som gir oss mest penger.
Det betyr noe for meg.
Det betyr noe for barna.
Ta det med ro. Dette blir bra for oss alle.
Stol på meg.
Det er opptøyer i Nord-Irland
i en skala man ikke har sett på mange år.
Hvorfor valgte du å bygge bilfabrikken i Belfast i Irland?
Det er veldig enkelt. Ingen andre i verden
ville gi oss pengestøtten vi trengte.
Ingen andre ville dra til Belfast, siden det er et fælt og farlig sted.
Jeg leste i avisen at John DeLorean hadde sikret seg investeringen
til å bygge bilfabrikken i Nord-Irland,
midt oppi konflikten...
OPPKJØPSDIREKTØR DELOREAN MOTOR COMPANY
...som florerte på den tiden.
Langvarige uroligheter mellom katolikker og protestanter
skremmer bort industrialister og fratar Nord-Irland arbeid,
som trengs mer enn noe annet sted i Storbritannia.
Arbeidsledigheten var vanvittig. Den var på 30-40 prosent.
John hadde noe å tilby.
Jobber.
Labour-regjeringen i Storbritannia var villig til å gi ham subsidier, lån
og en tomt.
Men haken var at befolkningen aldri hadde bygget biler før.
Det fantes ingen infrastruktur for å stifte et bilselskap der.
Og han måtte gjøre det i løpet av to år.
Altså, tuller du?
De hadde bare en håndbygd prototyp.
De hadde en lang liste over ting de måtte oppnå
før de kunne begynne å produsere bilen.
Det ble åpenbart for alle at de trengte hjelp
med å løse alle problemene og gjøre bilen klar for masseproduksjon.
Der kom Colin Chapman inn i bildet.
Han er kanskje den beste bilingeniøren jeg noen gang har møtt.
Colin Chapman. Jeg skal presentere ham nå.
Colin Chapman grunnla Lotus Cars.
GRUNNLEGGER og INGENIØR LOTUS CARS
Han var en pioner i racingindustrien. Han dominerte i Formel 1.
Det ble inngått en avtale mellom selskapet Lotus Cars
og Colin Chapman som et navngitt individ
om å designe og utvikle DeLorean-biler for produksjon.
Tanken på å jobbe med Lotus hørtes ut som en god idé.
Vi ville slå oss sammen til et fellesforetak
og sluttføre produksjonsdesignarbeidet.
Da vi kom til Lotus, var det umiddelbart ganske ubehagelig.
Bill, jeg og noen andre hadde brukt flere år på å oppnå dette,
og nå kunne plutselig Bill Collins, Bob Manion og andre involverte
bare følge med på oss.
Det var ikke det jeg ønsket...
LOTUS-KONTORET NORWICH I ENGLAND ,1978
...og det var ikke det Bill ønsket.
Dette er Bill. Er John der?
Står til, Bill?
Jeg fikk kontrakten du sendte.
DMCs BEDRIFTSKONTOR NEW YORK
Den reiser noen spørsmål.
Det står mye her om Lotus, men ingenting om meg.
Ikke tenk på det. Det er bare papirarbeid.
- Du vet hva du driver med. - Jeg skjønner det.
Men dette skulle være et samarbeid om det nye designet,
men Chapman er ikke her.
De driver vel med produktutvikling?
Det er det andre.
Dette firmaet her... Dette GPD.
Jeg har aldri engang hørt om det.
Det trenger du ikke å tenke på. Det kommer ikke til å påvirke deg. OK?
Hvordan er det mulig?
Det er et punkt her om ingeniørarbeid, men det er det vi skal gjøre.
Det virker som at du betaler dobbelt opp.
Det må være et slags skattely.
Jeg er ikke en revisor. Beklager.
Hva gjør jeg her, John?
Hvorfor er jeg her?
Jeg likte Bill. Han gjorde en glimrende jobb.
Men så snart han hadde lest kontrakten,
var det åpenbart
at det han allerede var blitt overbevist om, var sant.
Han hadde mistet jobben.
Colin Chapman ville ikke la noen se Colin Chapman over skulderen.
Må man ikke være ganske nådeløs i en sånn bransje?
Det tror jeg ikke,
men man må være forberedt på å fatte ubehagelige beslutninger.
Man må ofte velge mellom pest og kolera, og man kommer til å såre noen.
John DeLorean selv
var blitt enig med Chapman...
INGENIØR LOTUS CARS
...om hvordan ting skulle være,
men ingen hadde sagt noe til det amerikanske teamet.
Det blir smertelig åpenbart at Bill og ingeniørteamet har mistet jobben.
I tillegg er det ugler i mosen når det gjelder avtalens finansiering.
Colin Chapman var villig til å gjøre ting Bill aldri hadde godtatt.
For John var det en viktig del av partnerskapet.
Det var så viktig for ham på det tidspunktet
at han var villig til å ofre Bill.
"Kjære John. Etter lang overveielse føler jeg det er åpenbart for oss begge
at min deltakelse i foretaket ditt ikke lenger er slik den ble forespeilet.
Under slike omstendigheter
er mitt eneste alternativ å levere min oppsigelse
fra alle mine nåværende stillinger.
Jeg ønsker deg og teamet hell og lykke."
Så mange år senere er den fortsatt flott.
Den hadde vært fin med brunt interiør.
Vi hadde jobbet på prosjektet i veldig lang tid.
Jeg følte at jeg ble underminert av John,
og han skyldte meg mye mer enn å behandle meg på den måten.
Det var på tide å gå videre.
Kan du huske om du hadde en samtale med John?
Nei, det husker jeg ikke. Jeg bare...
Jeg tror han var glad for å bli kvitt meg.
Tror du det? Prøvde han ikke å stoppe deg?
Nei.
Vi var alle menn,
men det var spesielt å være fyren som fødte barnet, for å si det sånn,
på DMC-12-en.
Før vi begynte å filme, visste vi ingenting om John DeLorean.
DOKUMENTARFILMSKAPER
EN FILM AV CHRIS HEGEDUS OG DON PENNEBAKER
Vi fikk prosjektet fordi en britisk TV-stasjon
ville lage noe om Irland.
Jeg tenkte vi kunne lage en flott film om Yeats.
DOKUMENTARFILMSKAPER
De sa: "Nei, den må handle om biler. Alle i England elsker biler."
Som med de fleste av filmene våre
var tanken å følge noen som vil oppfylle livsdrømmen sin.
Det var sånn John var.
John Zachary DeLorean smiler ikke mye. Forklaringen er enkel.
Hans livs viktigste prosjekt er fortsatt ufullendt.
Han var veldig reservert fordi han hadde så mange ting
i hodet som han måtte finne ut av hele tiden.
Vi har møtt kritikk fra første dag.
Først ville vi aldri få programmet på plass.
Vi ville aldri få finansiering eller bygge fabrikken.
Jeg tror ikke bilindustrien...
FABRIKKANSATT DELOREAN MOTOR COMPANY
...enten det var i USA, Storbritannia eller Europa, trodde det kunne gjøres.
Nå spår kritikerne at vi vil gå dukken om to eller tre år.
Så lenge man kan holde undergangen to eller tre år foran seg,
vil man klare seg greit.
FABRIKKANSATT DELOREAN MOTOR COMPANY
DeLoreans problem var at han trengte biler fort.
Vi må velge de tre, fire største markedene.
Vi kan ikke vente i 14 måneder.
Det var konstant panikk og et kappløp mot tiden.
Det var bare å gi full gass.
Det var en stor prosess å bygge bilen
og se hva som fungerte og ikke.
Vi har problemer med bærearmen,
i tillegg til en torsjonsstavsvikt ved 41 000 omdreininger.
Alle visste vi ville få problemer.
Man måtte tenke: "Ja, dette forventet vi.
La oss fikse det."
Det var sprøtt. Fullstendig sprøtt.
Men det var spennende.
Hvis man jobbet på gulvet og så den flotte stålbilen
bli bygget slik den burde, var det veldig givende.
Man følte seg som en del av en familie der.
Det var ingen konflikter mellom protestanter og katolikker.
En av DeLoreans stolteste bragder er at det var et sosialt eksperiment.
For første gang i Nord-Irland
jobbet katolikker og protestanter side om side.
Eksperimentet begynte å fungere.
Man kan ha en blandet arbeidsstyrke og lykkes.
FABRIKKANSATT DELOREAN MOTOR COMPANY
Etter to år og elleve måneder
hadde vi bygget en fabrikk
og designet bilen,
og bilene ble bygget.
Det var den morsomste perioden jeg har hatt hos en bilprodusent.
Da de seks første bilene rullet ut, var alle reporterne der.
John var Nord-Irlands største helt den dagen.
Det er utrolig at han fikk 3500 biler inn i USA på et skip.
Vi var også om bord på skipet.
Jeg var så spent på å se det.
Jeg visste at han ville vise dem at han klarte det.
Kjøpere står i kø i USA
for selskapets futuristiske DMC-12 med måkevingedører.
Når man ser DA og Chris' film,
får man et inntrykk av at dette var en suksess.
Alt var tipp topp og fantastisk.
Vi lyktes i oktober 1981.
DeLorean er fire eller fem trekk unna seieren.
Han står på randen av seier.
Musikalsk sett er det som Boléro.
John sier bare...
Vi flytter ikke derfra.
Han har spilt et sjansespill,
og han forholder seg veldig rolig og fattet.
Dramaet ligger i at han var så fattet mens alt kollapset rundt ham.
Ting begynte å gå skeis veldig fort.
Rundt høsten 1981
ble det gjort en rekke enorme tabber.
Alt går som smurt.
ADM. DIR. DELOREAN MOTOR COMPANY
Jeg ville ikke sagt det.
Jeg vil ikke gi inntrykk av at alt er helt perfekt.
Da de første bilene kjørte av båten,
var de et produktgarantimareritt.
Dørene gikk ikke igjen. Vindusviskeren funket ikke.
Dørmekanismen funket ikke.
Det skjedde med meg en gang. Jeg var fanget i bilen.
Jeg fikk ikke opp døren.
Vi anmeldte bilen. Den kostet mer enn en Corvette.
Kjøreegenskapene var ikke så gode. Den var treg.
Den var ikke bilen han lovet.
En høyytelsesbil med lavt bensinforbruk.
Det begynte å gå skeis
da dette skjedde midt oppi en økonomisk nedgangstid.
Drømmen ser ut til å svinne hen. Salgstallene synker i USA.
Kanskje av økonomiske grunner.
Kanskje på grunn av misnøye med bilen.
I et scenario hvor et par tusen biler blir fraktet til USA,
og de har kvalitetsproblemer,
burde de ha innsett at de burde sakke farten på produksjonen
og finne løsninger på alle problemene.
Det var dessverre det motsatte av hva John gjorde.
Han valgte å mer eller mindre fordoble produksjonen.
Hva skjedde?
Disse bilene sto som pestrotter i havnen.
Det var helt feil trekk.
Man må lure på hvorfor han gjorde det.
Det var et typisk trekk for John.
Han så et lite smutthull i kontrakten.
Hvis man økte antallet ansatte og arbeidsplasser,
skulle regjeringen gi ham mer penger.
Han ville utnytte denne klausulen.
Alle som gjør forretninger med myndighetene, vet at det er risikabelt.
Hva om politikken og administrasjonen byttes ut?
Så dukket Margaret Thatcher opp.
Regjeringen var blitt skiftet ut. De konservative hadde makten.
Margaret Thatcher, privatiserings- forkjemperen, var statsminister.
Mellom Margaret Thatcher og oss
var ministeren for Nord-Irland, James Prior.
Min rolle når det gjaldt DeLorean
var å tøyle ham.
FHV. MINISTER FOR NORD-IRLAND
DeLoreans virke begynte under Labours styre.
Den konservative regjeringen hadde en strengere holdning
til subsidier til Nord-Irland og DeLorean.
DeLorean ønsket ytterligere $ 76 millioner fra britene.
Ellers måtte han si opp ansatte.
Jeg blåser i skattebetalernes penger og mine egne penger.
Det viktigste er at vi har ansatte der.
Dette er en viktig del av livene deres.
Ingenting i verden bør få ødelegge for det.
John overvurderte det faktum at vi hadde skapt jobber,
og at det var jobbene som ville sikre oss mer penger
for å holde oss gående.
Det var ikke sånn Margaret Thatcher så på det.
Hun mente at vi ikke kunne fortsette å sløse bort penger på en fiasko.
Til slutt måtte vi si nei.
Dermed gikk vi tom for penger.
BRITENE NEKTER Å GI DELOREAN MER STØTTE
Vi var på konkursens rand.
Det var da situasjonen ble veldig alvorlig.
Vi har en gruppe som kan bidra med minst $ 30 millioner.
POTENSIELL INVESTOR I SAMTALE MED JOHN
Og oppover.
I løpet av denne prosessen var John trengt opp i et hjørne.
Han måtte gi noen av pengene tilbake til regjeringen
og presentere en rimelig måte å gjøre bedriften lønnsom på.
Ellers truet de med å konfiskere fabrikken
og likvidere alle aktiva, og alle ville miste jobben.
DeLorean sa han ser etter finansiering fra utlandet.
Jeg vil bare holde fabrikken åpen så folk kan jobbe.
Du sa du ville holde fabrikken åpen om det så ble det siste du gjorde.
- Gjelder det ennå? - Jeg prøver.
I august og september hadde vi kontakt med John DeLorean.
KONKURSFORVALTER
Han fant jevnlig nye potensielle investorer.
Jeg har brukt mye tid og krefter, men jeg tror vi har innledet
et veldig vellykket forhold.
Det tok bare en stund å få det på plass.
Arbeiderne og hans nærmeste ved DMC ble fortalt:
"Alt kommer til å gå bra. Jeg kommer garantert til å få pengene."
Vi var fortsatt på et stadium hvor vi håpet og håpet
på at alt ville gå bra.
Når det gjelder de første ti millionene, så må det vel skje innen tirsdag?
Jeg tror jeg kan få løst det ganske kjapt.
Inntrykket vi fikk,
var at John mer eller mindre hadde fått pengene den 17. oktober 1982.
19. OKTOBER 1982
Hallo?
Hva?
Hva snakker du om?
Vi var i byen, i leiligheten, klokken 20.34.
Telefonen ringte.
Mamma? Hvem var det?
Og...
Etter én telefonsamtale var livet mitt forandret for alltid.
John DeLorean ble arrestert i går etter et møte med undercoveragenter
som DeLorean trodde ville hjelpe ham med å tjene penger på en kokainhandel
som omfattet over 100 kilo kokain.
DeLoreans kone, Cristina Ferrare, som er skuespiller og modell,
ankom Los Angeles i dag tidlig.
Vent litt.
Jeg fikk vite det for noen timer siden. Jeg vet ingenting.
Jeg hoppet rett på et fly.
Alle var i sjokk.
Vi kunne aldri ha forestilt oss at noe sånt ville skje.
John DeLorean beviser det gamle ordtaket:
"Jo større de er, desto hardere faller de."
Vi kan også legge til: "Desto flere vil høre om det."
Det var ikke til å tro.
Nyhetene ble bare verre og verre og verre.
Han uttrykte interesse for å finansiere en slags operasjon
som raskt ville gi ham en stor avkastning på investeringen.
Jeg ble lamslått.
Å se ham i den posisjonen...
Jeg hadde aldri sett ham være noe annet enn kongen på haugen.
Den sensasjonelle saken involverer 100 kilo kokain,
en omfattende undercoveroperasjon,
slutten på DeLorean-bilen og mye, mye mer.
TATT PÅ FERSKEN
DELOREANS KNUSTE DRØM
DELOREANS DRØM ARBEIDERNES MARERITT
Det er blitt en klisjé at drømmen er blitt et mareritt.
Tenk dere hva vi følte da vi så John DeLorean,
engelen vår, om du vil...
Han ble arrestert, og alle var nedtrykte.
Vi var sikre på
at han hadde gjort såpass mye at han ville klare seg igjen.
Men det gjorde han dessverre ikke.
Hvordan er det å forlate fabrikken for siste gang?
- Vi har ingenting. - Det er opprørende.
- Hva er sjansen for å finne nye jobber? - Null.
Ikke spesielt god.
Jeg måtte gå inn på fabrikken den morgenen og samle alle.
Alle hadde hørt det samme.
Det var virkelig slutten.
Jeg gikk rundt med auksjonariusen.
Han festet merkelapper på alt utstyret.
Det var min siste dag.
Alle jobbet livet av seg for å bygge biler av god kvalitet.
De følte at det ville være livet deres.
Alt kollapset, og det var utrolig trist.
Jeg møter folk fra tid til annen som enten jobbet der,
eller så jobbet faren eller bestefaren deres der.
De blir spurt hvordan det var. Det var den beste jobben vi hadde hatt.
Det var deres livs verste dag da fabrikken stengte.
Etter å ha erklært seg ikke skyldig i alle ni tiltalepunkter
kom John DeLorean ut av tinghuset i Los Angeles
med sin kone Cristina Ferrare og sine fire forsvarere.
DeLorean sa ingenting i dag,
men skal ha fortalt advokatene at han desperat ønsker å redde firmaet.
DeLoreans advokater vil argumentere for at han ble lurt.
Gi ham litt plass.
Det var århundrets sak det året.
Hvert år har en "århundrets sak".
FORSVARER RETTSSAKEN MOT JOHN DELOREAN
Vi var århundrets rettssak i 1984.
Fortauene foran rettssalen er fullpakkede
med reportere og kameramannskap fra hele verden.
AKTOR RETTSSAKEN MOT JOHN DELOREAN
Man må ha vært der for å fatte hvor fengslende det var.
En ung forretningsmann står utenfor tinghuset og selger pins med påskriften:
"John Z. DeLoreans kokain- smuglingsrettssak, Los Angeles 1984."
Folket har den oppfatningen at man skal ta skurkene,
og hvis han ikke er en skurk, skal man ta myndighetene.
Det er bare underholdning for dem.
John DeLorean fikk en dårlig nyhet i dag.
Han ble utnevnt til Årets "forhandler".
En forretningsmann prøver å tjene penger på en narkohandel.
Det er den John DeLorean jeg kjente.
Saken mot ham var utrolig sterk.
Her er kokainen, og her er målet.
Han holder opp et glass champagne for å skåle.
Skål for alles suksess.
Han sier: "Dette er bedre enn..." Hva var det?
Bedre enn noe.
Det er bedre enn gull.
Gull veier mer enn dette, for svingende.
Alle trodde opptaket viste John DeLorean midt oppi en narkohandel.
Noe av det jeg spurte jurymedlemmene om veldig tidlig,
var om det ville overraske dem hvis det ikke var en narkohandel.
Hvis man ser hele filmen,
innser man på slutten at det ikke er det man trodde det var.
En skikkelig spenningsfilm.
Og det var det det var.
Saken begynte med en fyr som het James Hoffman.
Han var informanten.
Han hadde vært en stor narkotikasmugler
som var uheldig nok til å bli tatt,
og han valgte å samarbeide.
Valestra.
Mr. Valestra. Dette er Jim Hoffman, yndlingsinformanten din.
Du vil ikke tro hvem jeg snakket med.
John DeLorean.
Informanten ringte meg.
UNDERCOVERAGENT I NARKOTIKAETATEN
De var naboer.
Vi var naboer her i California.
Jeg bodde rett ved ranchen hans.
Informanten sa at John trengte penger.
Det var underforstått at det gjaldt narkotika.
Du har sett hvilke problemet firmaet hans har nå.
Han trenger desperat penger.
Han blåser i hvor det kommer fra.
Han er tilbake i Pauma Valley på ranchen sin neste uke.
Han vil treffe meg. Vi har allerede avtalt det.
Seriøst? Kødder du?
Kors på halsen. Dette skjer.
Jeg sa: "Vel, la oss se hva han har å si."
Se hva han har å si.
Har jeg noen gang sviktet dere?
Jeg ringer deg.
Det er nå 1982.
Reagan har nettopp erklært krig mot narkotika.
...et omfattende angrep mot narkotikasmugling og-kriminalitet.
På denne tiden kunne en informant som James Hoffman
tjene til livets opphold ved å lede narkotikaetaten til storforbrytere.
John.
- Godt å se deg. - I like måte, Jim. Lenge siden sist.
Det var en håpløs situasjon for John DeLorean.
Da Jim oppsøkte John,
virket det usannsynlig at han ville kunne hjelpe ham.
Disse investorene...
Men Jim ga John noen tall som var veldig forlokkende.
Ti, tjue, femti millioner.
Investorene vil kanskje se på disse brosjyrene
som viser hvordan vi er organisert...
Det trengs ikke.
De henger seg ikke opp i papirarbeid.
Der er colombianske.
- Er de i kaffebransjen? - På sett og vis.
De møttes, og den første samtalen ble ikke tatt opp.
Så vi vet ikke hva som ble sagt.
Etter at Hoffman møtte DeLorean,
gikk Hoffman tilbake til Valestra og sa: "Ja, han vil snakke om dop."
Jeg sa: "Jaså? Hvis han sa det, bør vi nok...
...få ham til å si det igjen." Det var det vi gjorde.
Står til? Forstyrrer jeg lunsjen din?
Den 4. september fant møtet på L'Enfant Plaza sted.
Det var et møte mellom informanten og John.
JAMES HOFFMAN: Det er ikke mange som kan ta en telefon
og få tak i $ 30 millioner på noen få dagers varsel.
JOHN DELOREAN: Jeg kommer ikke på noen.
Den videoen
er ganske eksplisitt.
Informanten skriver ned alt.
Scenarioene står skrevet på papiret.
Vi kan ta 34 kilo.
Du spurte om hva det ville tilsvare, og jeg sa 1,75 til 2 millioner.
Dette vil komme.
Så du vil motta... 40 millioner.
På dette tidspunktet
skulle John få tak i 1,8 millioner.
Det var der de avsluttet.
Han måtte investere penger.
Ingen ber deg gjøre noe
du ikke er komfortabel med.
Jeg stoler på deg når du sier at det ikke vil være mulig
å knytte meg til dette.
Du skal ikke håndtere produktet.
Aktorene i rettssaken mot John DeLorean presenterte en video
som kanskje er det største beviset mot bilsjefen.
Videoen var en del av vitneutsagnet til James Hoffman, en informant,
som er aktoratets nøkkelvitne mot DeLorean.
Forsvarerne beskrev møtet i Washington DC
mellom DeLorean og informanten som et snedig agn.
Når det gjelder DeLoreans deltakelse,
sier de at det ikke er galt å høre på noen snakke om en narkohandel.
I tre måneder under rettssaken
bodde vi hos besteforeldrene mine i Brentwood.
Jeg ser det for meg stadig vekk.
Noe vil skje, og jeg begynner å tenke på ting.
Det utløser et minne eller noe annet.
Samme hva som skjer, vil det gå bra med oss.
Alt kommer til å gå bra.
Faren min kunne få en lang fengselsdom.
DELOREAN TILTALT: KAUSJONERT FOR $ 10 MILLIONER
Foreldrene mine prøvde å gjøre det beste ut av situasjonen.
Hvordan faen skal man fortelle ungen sin at alt er på tverke?
Han spurte om vi vil komme tilbake fra tinghuset begge to.
Jeg skal ikke i fengsel for dette.
Juryen vil se hvor tåpelig dette er,
og at de har lurt en uskyldig mann opp i stry.
Hva med dette slipset?
Det er fint.
Funker det med brunt?
Det var blått på dette bildet, men det er i svart-hvitt.
- Enten eller. - Det må ikke se svart ut.
Jeg vil ikke sende feil budskap.
- Til hvem? Dommeren? - Til alle.
Det neste bildet av meg kan havne på en forside.
Begge to funker fint, John.
I et magasin vil det være i farger.
Du må snakke med barna.
Kathryn, kom og gi mamma en klem. Hun virker ganske opprørt.
Zach, jeg vet du er bekymret,
men du må krysse fingrene for at fatter'n skal vinne dette.
Jeg vil dra tilbake til New Jersey.
Samme her, og det skal vi, så snart dette er over.
Se på meg, Zach.
Faren din er en vinner.
Jeg balanserer på et tveegget sverd hele tiden.
Det finnes beviser på at de lurte ham.
Men sunn fornuft og virkeligheten tilsier at han ikke er et jævla fjols.
Han må ha skjønt at noe var galt på et tidspunkt.
- Kom hit. - Jeg tar på meg det blå slipset.
Hvordan i helvete kunne han sette familien vår i sånn fare?
21 dager inn i rettssaken mot John DeLorean
sier forsvarer Howard Weitzman
at John DeLorean uten tvil diskuterer narkotika på videobåndet.
Spørsmålet er hvor langt myndighetene kan gå
for å lokke en desperat mann.
Når jeg ser tilbake på saken,
så sa Hoffman: "Hvis du gir meg halvannen, to, tre millioner dollar,
kan du få ti, femten, tjue millioner igjen."
John hadde ikke pengene.
Logikken tilsier at det ville være slutten på etterforskningen.
FBIs FELTKONTOR CALIFORNIA 1982
Sikker på at han ikke har penger?
Jeg tror ikke DeLorean kan skrape sammen $ 20 000.
I hvert fall ikke $ 2 millioner.
Hør her. Jeg har saumfart opptakene. Jeg tror ikke vi kan ta ham.
Han har det i panteobjekter.
Greit, men hvis pant er alt vi får,
må det være minst så mye.
Hør på meg. Vi må få det på bånd.
Jeg har vært ute en vinternatt før, Jerry.
Jeg bare sier det.
Så langt har han vært veldig varsom med hvordan han ordlegger seg, så...
Dette er noe annet enn en telefonsamtale.
Han vil gå inn i en ekte bank.
Han stoler på informanten. Han vil ikke mistenke meg.
Få inn så mange narkoreferanser som mulig.
Vi fikser dette, Jerry.
De måtte forandre manuset hele tiden.
Det ble ikke: "Her er to millioner." "Her er narkopengene. Du er arrestert."
Det endte opp med at James Hoffman, informanten,
fortalte dem at han kjente en korrupt bankmann.
- Hei, John. - Hei, Jim.
- Godt å se deg. - I like måte.
Har du vært her før?
Jeg har vært i San Jose og San Francisco.
DeLorean-saken var én av mange jeg tok del i
som undercover-agent i en bank.
Banken var et perfekt skalkeskjul.
Endelig møtes vi, etter så lang tid.
Ja, etter så mange samtaler.
Vil du ha en kopp kaffe?
John ville ikke investere ordentlige penger.
Han kunne potensielt gi pant.
Ben Tisa skulle nå gi John en alternativ løsning.
BEN TISA (som bankmann): Jeg skal forklare situasjonen,
hvem jeg har i tankene,
og hvordan det kan hjelpe deg med denne andre transaksjonen.
Vi hadde en bestemt mistenkt.
Han het Hetrick, og han var en pilot som fløy inn kokain fra Colombia.
Dette individet har gjort stor suksess.
Tanken var at narkolangeren kunne investere i John DeLoreans firma.
John DeLorean ble fortalt at pengene ville komme fra kokainsalg.
Jeg skal legge alle kort på bordet, så du vet hva som foregår.
Han har gjort suksess med å importere kokain og selge det.
Ville det vært mulig å gi denne herren...
...noen aksjeopsjoner? Det er det jeg har i tankene.
Ikke gjennom det offentlige aksjeselskapet,
men jeg kan gjøre det gjennom mitt private selskap.
Flott. Det funker.
I Johns hode var han igjen et geni som tøyde reglene
og fant et smutthull.
"Jeg tar imot pengene, selv om de kommer fra narkolangere,
men det er gjennom en ekte bank."
Hallo. John DeLorean. Morgan Hetrick.
Hei, Morgan. Hyggelig å møte deg.
Morgan Hetrick fløy inn flere hundre kilo kokain fra Sør-Amerika.
Myndighetene følte
at den beste muligheten til å felle både John og Hetrick
var ved å slå sammen sakene.
Myndighetene fortalte Hetrick at John hadde investert to millioner
og ville gjennomføre en narkohandel med Hetrick.
Han har allerede gitt meg dem. Jeg har hans $ 1,8 millioner.
Jeg har dem i hende, så det er ikke noe problem.
Han fikk muligheten til å ta del i handelen
uten å investere penger, og han grep den.
Det kan aldri gå galt når man tjener masse penger.
MORGAN HETRICK: Jo, det kan det.
Man trenger bare sunn fornuft. Ikke bli for grådig.
Man må gjøre en risikovurdering.
Sånn er livet.
Det er en flott mulighet for meg.
Når det gjaldt narkosaken,
hadde man mange timer med telefonsamtaler
og mange timer med videoopptak
som viser John med narkolangere og korrupte bankmenn.
Er linjen trygg?
Sikker på at han ikke vil høre noe?
John har ennå ikke gitt myndighetene noe.
De må introdusere en ny fyr, en slags mafia-narkolanger.
Nå skjer det.
Han skulle øke presset mot John.
JOHN VALESTRA (som narkolanger): Takk for at du kom.
Det er meg en glede.
- Har du bestilt mat? - Den er på vei, Jim.
Da jeg møtte ham på hotellrommet,
var jeg den som skulle ta hånd om dopet.
Jim skulle bare samle det.
Han ville få en finnerlønn eller noe.
Jeg og nettverket mitt skulle... firedoble investeringen vår.
Vi er klare for å sluttføre avtalen.
Omsetningen vil skje i løpet av 48 timer.
Flott.
Jeg spurte hva han skulle investere. Han ga oss ikke mer penger.
Ingenting er gratis.
Jeg vil vite hva jeg får ut av dette.
På dette tidspunktet prøver alle spillerne
å overliste og utmanøvrere de andre for egen vinnings skyld.
John ville få penger for å redde firmaet.
Jim Hoffman snyltet på myndighetene.
Han begynner å nyte livsstilen hvor han samarbeider med FBI.
FBI prøver å gi Reagan en stor sak i krigen mot narkotika.
Alle higer etter den ene tingen de vil få ut av dette.
Når man analyserer en sånn sak,
innser man at informanten skapte en situasjon
i samarbeid med myndighetene, og det funket ikke.
Så de gikk til en legitim sparebank
og brukte deres lokaler som et filmsett.
I tredje fase lot de John møte Morgan Hetrick.
En legitim, og da mener jeg ekte, smugler.
Så henter de inn narkoetaten.
John Valestra blir en slags mafioso.
Det de til slutt ble enige om
for at John skulle få sine ti, femten, tjue millioner,
var at han skulle skrive aksjebrev.
Aksjebrevene skal oppbevares
i Eureka Federal Savings and Loan i en forvaltningskonto.
Jeg ser for meg at vi vil bli 50-50-partnere.
John og bedriftsadvokatene hans gir dem verdiløse DeLorean-aksjer
i et dødt selskap uten noen aktiva.
Et verdiløst papir.
John snudde svindelen på hodet.
Han investerte ingenting.
Mr. Hetrick, smugleren, dro og hentet kokainen.
Så ringte de DeLorean.
Er du på østkysten?
Jeg er på østkysten og kan gjøre hva du enn vil.
Det kan være fordelaktig...
...at du er i nærheten når dette skjer.
De sier: "Kom til Los Angeles. Kom og hent dine ti millioner."
Kanskje vi kan åpne...
...en flaske champagne et sted.
- Det hadde vært herlig. - Bare lene oss tilbake.
DeLorean klarte bare å tenke
på å få penger til selskapet, og han dro til LA.
Myndighetene hentet ham, tok ham med til et hotellrom,
åpnet en flaske champagne
og skålte for deres suksess.
Skål for alles suksess.
En av agentene sa:
"John, her er fruktene av innsatsen vår."
Det vi snakker om her, John...
Det vil bli...
Det vil bli som en tryllekunst.
Han gikk til skapet, hentet kofferten med kokain
og åpnet den.
Dette og den andre halvparten...
...vil tjene inn minst $ 4,5 millioner.
Dette er bedre enn gull.
Gull veier mer enn dette, for svingende.
Det var da DeLorean sa: "Dette er bedre enn gull."
Dette er bedre enn gull.
Gull veier mer enn dette, for svingende.
Det var en klassisk replikk.
Hei, John. Jerry West.
Jeg er fra FBI.
Så ble han arrestert.
Han tok ikke narkotikaen.
- Han fikk ikke sine ti millioner. - Reis deg.
Han skulle ikke få narkotikaen, bare pengene.
Jeg forstår ikke.
Så hvorfor viste de ham narkotikaen?
Svaret er ganske enkelt.
Når man forholder seg til 12 legmenn i en jury,
vil man få dem til å tro at det var en del av avtalen.
John DeLorean sier: "Alt er i Guds hender."
Det var hans reaksjon da seks menn og seks kvinner
begynte å drøfte saken.
Jurymedlemmene virket avslappede i dag.
De begynte å drøfte litt før 10.00 Los Angeles-tid.
John DeLoreans advokat, Howard Weitzman,
uttrykket stemningen i forsvaret.
Det er en vanskelig tid når en sak drøftes av juryen.
Man vet aldri hva de tenker, eller hva de er interessert i.
Dette er vanskelige saker som krever enstemmige kjennelser.
Hvis han ble dømt, hadde han fått en ganske streng fengselsdom.
Påtalemyndigheten var veldig trygg på saken sin.
Gjennom hele saken har forsvaret angrepet FBI-agentenes taktikker
i etterforskningen av John DeLorean.
Weitzman ba om frikjennelse og sa:
"Myndighetene står på sett og vis tiltalt her."
Vi mente ikke at det fantes et politiprovokasjonsforsvar her.
Det var et desperat forsvar.
DeLoreans advokat sa at kjennelsen uansett vil sjokkere ham.
John DeLorean ordla seg enklere.
Hvordan har du det?
Det er i Guds hender.
I saken mot John Z. DeLorean finner juryen den tiltalte...
...ikke skyldig i samtlige punkter.
Gud være lovet!
Howard.
Godt jobbet, Howard.
Takk.
Kom igjen, gutter. Rygg unna.
Rygg unna. Vi har en gjest.
Ja!
Hva skjer, kompis? Å, faen!
Vann overalt.
Dekk. Skal dere roe dere ned? Dekk.
Dette er...
Det er her jeg bor, så...
Det er en bedriten, liten leilighet.
Malingen flasser av.
Jeg skal sparke husholdersken min.
Hun gjør ikke noen god jobb med å holde det rent her.
Så det er på en måte...
Jeg vet ikke om dere har sett leiligheten og sånt,
men når folk vet hvem jeg er og hvem familien min er,
og de kommer hit, tenker de: "Hva faen?"
Selv i dag kan jeg se bilen kjøre nedover gata.
Det er jævlig snålt.
Den bilen har stor betydning for meg.
Ikke bare familienavnet,
men det den gjorde med familien vår.
Overrasker det deg at ingen har laget en spillefilm om din fars liv?
Ja visst.
Det har de rette ingrediensene. Kokain, lekre damer, sportsbiler,
krigsherjede, bombede bygninger i utlandet,
Margaret Thatcher, Ronald Reagan, krigen mot narkotika,
FBI-agenter og jævlig hardbarka narkolangere.
Men...
Jeg er redd for at Hollywood...
...vil avslutte filmen med at han går ut av tinghuset med Cristina.
Hurra! Frikjennelse! Rulletekst. Skjønner du?
Det stemmer at han gikk ut av tinghuset og ble bejublet....
...men det kostet ham mye.
Undercoveroperasjonen slo feil. Du ble frikjent.
Din kone Cristina sto ved din side gjennom hele rettssaken,
men bare noen få uker senere forlot hun deg.
Noen få dager senere.
Du sier du ble sjokkert da din kone Cristina
sa at hun ønsket å skille seg kort tid etter rettssaken.
Hun var med i dette programmet og snakket om deg som en hengiven kone.
Her er det hun sa.
Det er ikke rettferdig å dømme ham nå.
Det er urettferdig mot både John og dere selv.
Hvis dere eller deres nærmeste var i en sånn situasjon,
hadde dere forsvart dem like iherdig som jeg forsvarer John.
Det må gi deg veldig blandede følelser.
- Får det deg til å gråte? - Ja, det er ganske vondt.
På den tiden, hvis jeg var mora mi, hadde det vært som et slag i trynet.
Hun var 31 år gammel.
Hun kunne ha vært en toppmodell i åtte, ni, ti, tolv år til.
Hele den jævla karrieren ble fratatt henne.
Hele karrieren din har kollapset.
Jeg var på toppen av modellkarrieren. Jeg hadde drevet med det i 20 år.
De siste 15 årene hadde jeg vært på toppen og tjent store penger.
Nå er vi i juli, og siden januar har jeg fått ett oppdrag
og tjent 105 dollar.
Ingen vil ha noe med meg eller navnet mitt å gjøre. Overhodet.
Jeg prøvde å ikke spørre mamma om faren min.
Ikke fordi jeg tror hun ikke har noen gode minner,
men mest fordi
jeg ikke ønsker å vekke noen vonde minner.
Det var grusomt og tragisk for henne.
Hun måtte gjøre noe annet med livet sitt.
Hun måtte legge alt det bak seg.
Hun fikk et TV-program, AM LA.
Hun omdefinerte hvem hun var.
Hun gjenoppbygget livet sitt på en fantastisk måte.
Det fortjener hun ros for. Jeg forstår henne.
Hun prøvde å beholde et tak over hodet
og et normalt, stabilt hjem for barna sine.
Men det var faen meg borte.
Stabilitet og tilregnelighet forlot huset for to år siden,
da han ble arrestert.
KOKAIN ØDELEGGER DELOREAN-DRØMMEN
Jeg hadde et kunstprosjekt på skolen, og vi skulle appropriere.
Så jeg approprierte dette maleriet.
På denne siden har vi fotografier hvor alt er perfekt.
Bortover plasserte jeg artikler
fra et perfekt liv til et ødelagt liv.
På støtfangeren står det "Destroy my childhood" for DMC.
(ØDELEGG BARNDOMMEN MIN)
- Går det bra? - Ja.
Har vi sjekket Alec?
- Vi er klare. - La oss filme.
Jeg vil gjerne finne ut av hvor det egentlige vendepunktet er.
Når nådde DeLorean et punkt hvor han kunne ha snudd...
...og kanskje unngått alt?
Enten han fikk fullført bilprosjektet eller ikke,
så kunne han ha utkjempet flere slag
eller prøvd seg på nye varianter av det.
Han hadde sikkert lyktes. Han var en smart fyr.
Når inntraff øyeblikket da han satt og tenkte at det var for sent?
Var det selve kokainhandelen? Var det før det?
Var det en rekke ting?
Var det en tidsperiode hvor han gjorde ulike ting?
Når legger John alle sjetongene på bordet og taper?
Jeg så på rettssaken som en mindre hendelse.
For meg hadde det mye større betydning hvordan DeLorean
håndterte pengene han fikk for å bygge bilen i Nord-Irland.
Alle dokumentene forteller en historie om hva folk gjorde og hvordan.
Denne transaksjonen skjedde før denne og førte til denne.
Jeg skulle analysere DeLorean Motor Companys forretninger.
Jeg skulle grave i aktivitetene deres.
KRIMINALREVISOR ALIXPARTNERS
Vi innså etter hvert at det var et kritisk øyeblikk
for å nøste opp i John DeLoreans forretninger.
Da alt ble tydeligere, begynte man å se en ny side av John.
Da bedriften vokste, i storhetstiden
med spenning og energi rundt bedriften og John,
ville alle investorer ha sin del av kaken.
John solgte seg selv for å reise midler.
Han solgte et image. Mottoet var "lev drømmen".
Det var det folk kjøpte seg inn i når de investerte i selskapet hans.
John merket den interessen og ønsket å reise midler.
Han fikk samlet 17,5 millioner dollar for å utvikle bilen.
Den britiske regjeringen hadde også bidratt med nok penger
til at deres midler også ble brukt til å betale for utviklingen av bilen.
Derfor var ikke pengebehovet like stort.
John så disse pengene og klarte ikke å motstå fristelsen.
Etterforskere og konkursadvokater
har avdekket enda en hemmelig DeLorean-transaksjon.
Denne ble gjennomført på et hotell i Genève i Sveits,
lenge før den angivelige narkohandelen.
En avtale ble inngått i Sveits
med Colin Chapman, Lotus' styreformann,
og en mystisk organisasjon ved navn GPD Services.
Det interessante er at det blir åpenbart at Bill Collins
var inne på noe flere år tidligere
da han analyserte DeLorean-Lotus-avtalen.
Da jeg så på tallene, sa jeg til John:
"Hva er avtalen?"
GPD? Det har jeg aldri hørt om.
Det virker som at du betaler dobbelt opp.
Når jeg tenker tilbake på det, må det ha skjedd ting i kulissene.
John og Chapman prøvde
å finne ut av spillet de spilte med GPD
og prøvde å sette sammen ulike ordninger.
I scenen vi filmet i går, avslutter han samtalen med Collins,
og alle de snille får sparken,
fordi godheten deres var ubrukelig for John.
Jeg har ikke bruk for dem.
Ved siden av å benekte at han hadde noen GPD-penger
er John DeLorean motvillig til å diskutere GPD.
Kan du gi et svar nå på anklagene om de manglende 17 millionene?
Nå hopper vi inn i etterforskningen og skreller tilbake lagene på GPD.
GPD er angivelig et mellomleddselskap
som leverer visse andre ingeniørtjenester.
I virkeligheten hadde de ingen andre ingeniører.
De hadde ingen infrastruktur for å yte disse ingeniørtjenestene.
GPD var en postboks.
GPD er et falskt skallselskap.
Det er bare en postboks på et lokalt postkontor i Genève.
Postboks 33.
Det viser seg at John inngikk en avtale med Colin Chapman hos Lotus Cars
om å sette de 17,5 millionene fra investorene inn i GPD.
Colin tok pengene derfra,
sendte dem gjennom europeiske bankkontoer og delte dem med John.
Så manøvrerte John pengene tilbake til sine egne kontoer i USA
og forvandlet investorpengene til sine egne penger.
HOVEDSTOL + RENTER PÅ $ 9 329 155
UTBETALT I SEPTEMBER 1979 TIL "GPD SERVICES' FORMYNDER"
Det finnes en fascinerende allegori her.
Du solgte sjelen din, John DeLorean.
Du solgte den for å vinne heder
og beseire General Motors
og de internasjonale milliardselskapene med din egen drømmebil.
Med den visjonen satte du ikke bare din egen families velferd på spill.
Du unngikk bare en fengselsdom fordi myndighetene tabbet seg ut.
Nå kommer det andre anklager som tyder på at det er mulig
at din utmattelse og selvforherligelse
tvang deg til å bruke penger på
deg selv heller enn på investorenes hensikter.
Det virker åpenbart for alle som kaster et blikk på bevisene i saken.
Som jeg sa tidligere, tror jeg vi vil kunne bevise
at hver eneste cent ble ervervet på legitimt og hederlig vis,
og at alle anklagene er falske.
MYSTERIET RUNDT DELOREANS MANGLENDE 17,65 MILLIONER
Da disse spørsmålene ble reist
og John forberedte seg på å måtte besvare dem,
trengte han et bevis som fikk avtalen til å virke mindre lyssky.
Det beviset var faktisk et gjeldsbrev fra GPD Services
og et revisjonsspor som viste at GPD Services var et lån for ham,
og at han hadde mange år på seg før han måtte tilbakebetale lånet.
Han samlet sammen disse dokumentene
som bare han og en annen visste om,
og det var Colin Chapman fra Lotus.
Flere år tidligere hadde Colin Chapman dødd av hjerteinfarkt.
Den eneste andre som tok del i transaksjonen, var John.
LOTUSGRUNNLEGGER COLIN CHAPMAN ER DØD
Mens jeg gransket regnskapet og alle transaksjonene,
snakket advokatene med Cristina Ferrare.
Cristina vitnet under ed
om at hun så John jobbe i en stor garderobe med latekshansker på.
Han underskrev dokumenter, tilbakedaterte dem
og fikk dem til å se eldre ut med en sollampe.
Når dokumentene skulle analyseres, ville de ikke ha hans fingeravtrykk
eller hudtalg på seg, og papiret ble patinert under sollampen.
Hun vitnet om at hun så ham gjøre det.
John forfalsket dokumenter i nattens mulm og mørke,
men kona hans så ham.
Etter å ha analysert regnskapet
begynte rettssaken
for å gjenvinne pengene John hadde stjålet fra selskapet.
Jeg fikk et ordentlig inntrykk av John som person
og hans virkelige karakter.
Han gikk inn i tinghuset en dag, så på meg og sa:
"Jeg var på radioen i morges.
Jeg snakket om deg og vitneutsagnet ditt,
men jeg vet ikke om jeg sa navnet ditt riktig.
Er det én T i "drittsekk" eller to?
Jeg sa: "Jøss."
Men da innså jeg også at vi hadde ham.
Han utagerte fordi han visste at vi hadde ham.
Vi hadde de økonomiske bevisene,
og Cristina ville vitne
om at John hadde forfalsket dokumenter.
John måtte inngå et forlik og få tak i pengene han hadde stjålet
fra investorene i DeLorean-partnerskapet.
Benekter du at du hadde noen av de 17 millionene?
Unnskyld meg. Jeg trenger en drink.
John DeLorean ønsket ikke å besvare flere spørsmål
om de manglende 17,6 millionene.
I narkotikarettssaken kunne John klamre seg til oppfatningen
om at han var offeret.
"Jeg ble sugd inn i en situasjon av overivrige mennesker fra myndighetene
som prøvde å felle en legitim bedriftseier."
I pengerettssakene
var det veldig vanskelig å fremstille ham som et offer,
siden alt var hans egen skyld.
Man begynte å se hans virkelige karakter og underliggende natur,
ikke den offentlige fasaden han hadde dyrket frem over mange år.
Han hadde bygget en enorm boble rundt en fasade.
Han trodde han kunne slippe unna med alt.
PIONER I INDIVIDUALISMENS ÆRA
Dette var ikke en liten fyr som kjempet mot en Goliat som GM.
Dette var noen som gjorde forretninger som en Goliat,
tråkket på andres drømmer
og såret enkelte individer på det groveste.
Jeg er ingen psykiater, men jeg vil si han var OK i begynnelsen,
før han ble revet med.
Han kunne ha reddet firmaet med den rette innstillingen.
Men han mente det var viktigere å tjene penger enn å gjøre suksess.
JOHN DELOREAN OG IKAROSFAKTOREN
Det er den virkelige tragedien
når man tenker på hva som kunne ha skjedd.
Hva om John og Colin ikke underslo de pengene
og han fortsatt hadde hatt 17,5 millioner dollar
når han trengte penger for å holde firmaet gående?
Da han stjal de pengene, malte John seg inn i et hjørne.
Han måtte finne penger et annet sted.
Hvis han bare hadde beholdt dem i et par år til...
TILBAKE TIL FREMTIDEN, 1985
Doc!
Marty! Du kom!
- Ja! - Her er mitt siste eksperiment.
Det er dette jeg har ventet på resten av livet.
Det er en DeLorean.
Alle spørsmålene dine vil bli besvart. Snurr film.
Da Bob Zemeckis og jeg skrev Tilbake til fremtiden,
var tidsmaskinen et kjøleskap.
Bob Zemeckis, regissøren, sa:
"Hadde det ikke vært enklere hvis Doc bygget tidsmaskinen inn i en bil?"
Så sa han: "Hva om bilen var en DeLorean?"
Det var ikke min idé,
men jeg har peiling på gode idéer.
Dette var en god idé, så jeg sa: "Ja, det blir flott."
Når den kommer opp i 140 km/t, blir det vei i vellinga.
Jeg synes vi gjorde en god jobb
med å gjøre DeLoreanen glamorøs
og få den til å bli elsket av flere generasjoner med film-og biltilhengere.
140 kilometer i timen!
Hvis vi bare hadde overlevd
og holdt det gående i to år til...
Man kan ikke kjøpe sånn publisitet nå.
Tilbake til fremtiden gjør bilen og mannen udødelige.
Om hundre år vil folk se den filmen.
Den siste fungerende DeLoreanen kan ha slukt sin siste dråpe bensin
og spist sitt siste stempel, men den filmen vil vedvare.
Et par uker etter at filmen ble sluppet, fikk vi et av våre beste fanbrev.
Det var fra John DeLorean.
Han sa han nettopp hadde sett filmen. Han syntes den var glimrende.
Han skrev: "Takk for at dere holder liv i drømmen min."
TAKK FOR AT DERE FORTSETTER DRØMMEN MIN
PÅ EN SÅ POSITIV MÅTE.
På et tidspunkt da jeg hadde grunn til å tro...
...at det ble utviklet filmer om ham...
Jeg mener å huske at det skulle lages et par stykker.
Jeg ble oppringt...
...av DeLorean.
Jeg antar at han var ute av det store huset og bodde i leiligheten sin.
Scenen vi skal filme i dag.
Jeg var på telefonen med ham, og han sa:
"Alec, dette er John DeLorean."
Han var veldig gammel og hørtes eldre ut.
Han sa: "Jeg har skjønt at de lager en spillefilm om meg.
Jeg ville blitt veldig smigret
hvis du spilte meg i filmen."
Jeg tenkte: "Jøss."
Jeg ble håndplukket av den virkelige fyren.
Så forsvant det.
Jeg hørte aldri noe fra ham igjen.
I mine øyne er DeLorean mange ting.
Hver dag jeg tenker på hvem han er, får jeg et annet svar.
I dag er min holdning til DeLorean
at man kan se historiske opptak og bli rasende
fordi han behandlet enkelte veldig dårlig,
såret mange mennesker og stjal fra mennesker.
Men samtidig...
...føler jeg at han var en som...
I likhet med mange store amerikanske historier
fordervet han drømmen sin.
Du husker DMC, ikke sant? Ja?
Hvordan kan man glemme den? Den var unik.
Den var virkelig unik.
John levde livet fullt ut de første 60 årene,
men de siste 20 årene var mye enklere.
Dette er en av Johns bibler,
som han faktisk ga til nevøen sin, Mark.
Han ble en gjenfødt kristen.
Det var en viktig del av livet hans.
Han var sammen med flere kvinner før han giftet seg på nytt sent i livet.
I 2000 måtte han erklære seg konkurs.
Han mistet eiendommen i Bedminster
og levde sine fem siste år i en toromsleilighet.
Hele livet hans, drømmen hans og alt han jobbet for,
fra da de lettet anker til han ble arrestert, var borte.
Såret det stoltheten din å måtte forme livet ditt på nytt?
Det føltes fælt i lang tid.
Det føltes fælt på mine barns vegne.
Dette har vært utrolig vanskelig for dem.
Men sånn er livet. Det fortsetter.
Faren din blir svertet og fengslet.
Familien mister pengene sine. Foreldrene dine skiller seg.
Hele din verden forandres.
De neste 15 årene i livet ditt blir du forfulgt av spørsmål
om hvorvidt faren din er i fengsel, kokainvitser
og alle de andre tingene som fulgte i kjølvannet.
TIL KATHRYN KJÆRLIG HILSEN PAPPA
Jeg måtte leve med det hele livet.
Det hjemsøkte meg i veldig lang tid.
Det hjemsøkte meg helt til jeg ble involvert i DeLorean-samfunnet.
Folk inviterte faren min til bilutstillinger stadig vekk.
Jeg sa til ham: "Pappa, kom igjen.
Du må oppleve dette.
Å vite hvor høyt elsket han fortsatt var,
ville ha stor betydning for livet hans.
- Takk. - Takk.
Det var en fantastisk opplevelse.
Det var alt jeg håpet det ville være, og mer til.
Jeg møtte John DeLorean for tredje gang.
Han er helt utrolig.
Han fikk sole seg i sin egen glans...
...igjen.
Var hele DeLorean-drømmen en fiasko?
Nei, jeg tror jeg viste mange mennesker
at enten man overlever eller ei,
så er nøkkelen, som Shakespeare sa,
at det er bedre å ha elsket og tapt enn aldri å ha elsket.
Jeg ga det en sjanse og prøvde så godt jeg kunne.
Jeg synes jeg klarte meg rimelig bra.
Jeg tror DeLorean følte seg veldig alene.
En konsekvens av at han inndelte livet sitt slik han gjorde...
...er at han egentlig ikke hadde noen
som kjente ham fullt ut.
Dette er ikke en mann som ser på familielivet sitt
eller vennene sine for å finne en grunn til å leve.
Han tenkte: "Hva har jeg oppnådd? Hva skal jeg gjøre nå?"
I hans hode var det det eneste som gjenspeilet ham som menneske.
Når vi kommer hit, vil jeg gjenta denne handlingen.
Jeg vil legge den fra meg og se opp på bilen.
Jeg vil si noe veldig spesifikt til ham om bilen.
Ingen film kan skildre et helt liv.
Alles liv er altfor omfattende og kompliserte for én film,
men en film kan skildre legenden om John DeLorean,
og det er legenden vi trykker.
Legenden er det vi elsker. Det er den vi bør ha.
La oss rent hypotetisk si at da han gikk inn på hotellrommet,
visste han at han ville gå ut med en koffert full av kokain.
Jeg kan ikke klandre ham.
Hvor langt hadde du vært villig til å gå
for å redde noe du har viet livet ditt til?
Livsdrømmen din?
Hva ville du gjort for å se det lykkes, koste hva det koste vil?
DELOREAN PLANLEGGER COMEBACK
Han fortsatte alltid å prøve. Han oppga aldri drømmen.
Han sluttet aldri å tro at han kunne komme seg på beina igjen,
finne opp det neste store
og gjenvinne sin fordums storhet.
Han var John DeLorean, og han var John DeLorean til han døde.
Han prøvde faen meg fortsatt å få til avtaler om DMC-2
da han fikk hjerteinfarkt.
Det hadde vært en god slutt på filmen.
Han kan sitte i telefonen og spise frokost...
...med en åpen notatblokk som han kunne vise til investorer
med fine, små bilder og sånt.
Han snakker i telefonen, og så toner man ut.
Det siste bildet vil være av ham som prøver å få til den avtalen.
Og så bare...
Gud trakk ut støpselet hans.
"Ut med deg, kompis."
Så blir skjermen svart.
"John DeLorean døde i Morristown i New Jersey,
80 jævla år gammel, på denne datoen.
Han fikk aldri grunnlagt et nytt bilselskap."
Det hadde vært greit for meg.
- Klapper. Bra. - Scene 28A, andre tagning.
Flott. Takk.
Action.
JOHN DELOREAN DØDE 19. MARS 2005
I MORRISTOWN I NEW JERSEY.
HAN VAR 80 JÆVLA ÅR GAMMEL.
HANS PLAN OM Å STIFTE ET NYTT BILSELSKAP BLE ALDRI REALISERT.
Tekst: BTI Studios Oversatt av: Aleksander Kerr
FILMENS HANDLINGSELEMENTER ER BASERT PÅ VIRKELIGHETEN,
MEN NOEN FIGURER OG HENDELSER
ER BLITT FIKSJONALISERT.
Hvis vi ikke får penger,
kan vi jo selge kokain for å distribuere filmen.
- Ja visst. - Vi vil heller ikke tape.
- Nei. - Jeg stoler på deg, Sheena.
NORWEGIAN