SLOBODNI GAJ
Ovo je Slobodni grad.
Pogledaj ovog tipa. On je jedan od ljudi sa naočarima za sunce.
A ljudi koji nose naočare za sunce... su heroji.
Imaju đavolski stav i vode ovaj grad.
Tako si seksi. - Oh, znam.
Vidite? To čak nije ni njegov auto.
Ili njegova žena.
Za ljude sa naočarima za sunce, oni mogu da rade šta god žele.
Oni idu na sve vrste misija. Imaju kul kosu, kul odeću.
Mislim, zakoni za njih zapravo nisu zakoni. Oni su više kao blagi predlozi.
Mislim da neće vratiti taj auto.
Ili tu finu damu.
Vidite na šta mislim? Heroj.
Zovem se Gaj... i živim u Raju.
Dobro jutro, Goldi.
Ceo život živim ovde u Slobodnom gradu.
Imam najboljeg prijatelja, imam zlatnu ribicu,
i radim u banci.
Šta bi čovek više mogao da poželi?
Nedelja bi trebala biti topla i sunčana
sa samo prolaznim naoblačenjem.
Odličan dan za plažu, ali ne i Hitmenovu plažu,
koja će biti minirana i u unakrsnoj vatri velikog kalibra
od otpadničkog oružja koje je ukrao...
I svako jutro,
počinjem dan najukusnijom kafom
u celom, širokom, celom svetu.
Srednja kafa, krem, 2 kocke šećera.
Znaš. Mmm.
Mmm!
Neočekivano je vruća.
Isuse, dobra je.
Kao da sam izgubio nevinost, ali u ustima.
Hvala vam što ste ovo spremili sa takvom ljubavlju. - Nema na čemu.
Pozorniče Džoni! - Uživaj, Gaj.
Nemojte imati ugodan dan, imajte sjajan dan!
Drži kolač.
Hoćeš da mi kažeš da niko nije kupio te loše momke? Danas je taj dan.
Kao i svaki drugi dan. - Vratiću se po njih.
Zdravo Gaj. Vaše trenutno stanje je 187.03 $ ODUSTAJANJE PODIZANJE
Oh! Tako blizu.
Mmm! Ovo je najbolja šolja kafe svih vremena.
Želim da napišem pesmu o tome.
Želim da igram uz tu pesmu celim svojim telom.
Volim svoj život.
Postoji nešto u pronalaženju vaše zone i ostajanju u njoj.
Zato ih zovu zonama udobnosti, tako im je prokleto udobno.
Oh, Džo!
Ponedeljak, jesam li u pravu, Džo?
Rekao si to, Gaj. - Da.
U Slobodnom gradu imam sve što mi treba.
Ne želim vam ugodan dan...
želim vam sjajan dan.
Hvala vam. - Čuvajte se.
Osim... jedne stvari.
Izgleda srećno. - Oh, hajde, ne brini o tome, Gaj. Naći ćeš nekoga.
Oh, u redu je, Bad.
Osećam kao da je tražim oduvek, znaš? Možda... nije suđeno.
Svi dole na zemlju!
Znam ženu koju tražim. - Oh, da pogodim.
Žena sa neobičnim smislom za humor. - Smisao za humor.
Opsesija sa diva pop-om koji se oseća dobro.
Diva pop. Da, to je ona.
Iznajmila je prostor u mom mozgu i neće se iseliti.
I znaš šta? Ne želim da to učini.
Pa, pogodi šta? Neće se kretati ni unutra ni van.
Znaš zašto? Jer ona ne postoji.
Ona je samo fantazija. To je fantazija. - To je okrutno. Ti si okrutan.
Sad si truo. Pokvaren. Ja sam realan.
Niko da ne pokušava da bude heroj. Ovo će uskoro biti gotovo.
Pa šta kažeš na to? Pivo na plaži posle posla?
Naravno da idemo na pivo na plažu posle posla.
To me čini tako srećnim.
Mene isto.
Šta imate?
Dokaz o tajnom nivou. To je ono što tražite, zar ne?
Imate li video ili snimak ekrana?
Ne. Ali znam ko ima.
Želite li da znate šta radim sa ljudima koji mi troše vreme?
Oh, vau. Ooh, neko želi da se igra.
Hej, ti si stvarno Britanka, ili je to filter za naglasak?
Jer bi se možda mogli naći kasnije.
Nemam vrelu želju da vidim podrum vaše mame, hvala.
Dobra šala, ha?
Pa, dobio sam kartu koja pokazuje lokaciju njegovog skladišta.
Ne znam kako ćete ući, ali ako znate, klip 56 bi vas mogao zanimati.
Imam pitanje.
Šta je uopšte posebno u ovom video klipu?
Ono što je posebno je to što ubijam ljude koji postavljaju pitanja o tome.
Mmm, vidim. Zabavno. Da, to jeste zabavno.
Prokletstvo, devojko, tako si živahna.
Ali, ozbiljno, je li to pljačka ili je to samo iskustvo?
To su pitanja.
Jesi li video patike na tom poslednjem pljačkašu?
2:30?
Ne, 4:00.
Prekrasni penasti đonovi sa 3/4 visokog vrha.
Jedva sam osećao kad mi je stao na lice.
O, čoveče. - Vau.
Život u velikom gradu. Nema ništa slično.
Daj mi to!
Izgleda kao da će kiša.
Je li neko video moju mačku?
Znaš ti nešto, ljudi to stalno govore, kao,
"Momak može da patiku pokaže bolje od bilo koga koga poznajem."
Mislim, kad je stavi tamo,
ponašaš se kao da ti nije patika na licu.
Nemojte imati dobar dan, neka vam je sjajan dan.
Volim tu pesmu.
To je novo.
Hej!
To je ona.
Ona ko?
To je moja devojka iz snova, Badi.
Ona postoji.
Idem da razgovaram sa njom. - Vau, vau, vau, vau.
Čekaj, čoveče. Nosi naočare za sunce.
Pa?
Šta znači "pa?"
Dakle, ljudi sa naočarima za sunce ne razgovaraju sa ljudima poput nas.
Ti znaš to! - Moram da pokušam. - Gledaj, Gaj! Gaj!
Gaj! Šta je sa pivom na plaži?
Izvinite!
Hej!
Uskoro... Slobodan grad 2!
Veće! Jače! Strašnije!
Slobodan grad 2: Pokolj!
Pretplatite se danas i nabavite bonus paket Haos.
Jesi li gotova?
Izvinjavam se. Zatvaraš? - Da.
Obično ne stavljamo stolice na stolove, jedna mala kafa-preko 4 sata.
Zaista ti se sviđa ta igra, ha? Moj 12-godišnji nećak je zavisnik.
Izgleda da su svi opsednuti tim.
Oh, Slobodan grad? Ah. Ne.
Tužila sam izdavača
a dokazi koji su mi potrebni su u igri.
Onda sam imala svoje kodove... - Oh,
volela bih da nismo zatvorili pa bih mogla čuti više o ovome.
Dobro jutro, Goldi.
Srednja kafa, krem, 2 kocke šećera.
Zapravo, mislim da bih danas probao kapućino.
Ooh. "Kapućino." Uživam kad to govorim.
To je kao vodopad od slova.
Izvinite?
Hteo bih da probam kapućino.
Molimo vas.
Ali dobijate srednju kafu, krem, 2 kocke šećera.
To je ono što dobijate. To svako dobija.
Svaki dan. Uvek.
Pa, ja... - Neko će uskoro biti upucan.
Pozorniče Džoni.
Samo sam mislio da ću danas pokušati nešto drugačije, znaš?
Šta god. Jel' tako? Da?
Zdravo.
Ha! Samo te držim u neizvesnosti.
Kafu, krem, 2 kocke šećera, molim.
Šalim se.
Samo vas držim u neizvesnosti. Ja sam se šalio.
Samo se šalio!
Oh, misliš da bih se lišio tvoje barističke umetnosti?
Nema šanse, nema kako.
Mmm. Vruća je.
Kao da mi je Isus oprao jezik
ali, pre nego što je završio, konačno je rekao mom tati,
"Dosta dobro."
Hvala vam mnogo. Pozorniče Džoni!
Uživaj, Gaj.
Kapućino.
Ne želim vam ugodan dan...
... želim vam sjajan dan, pretpostavljam.
Dobro. Dobar vam dan.
Svi dole na zemlju!
Niko da ne pokušava da bude heroj. Ovo će uskoro biti gotovo.
To je devojka.
Prošli smo preko ovoga.
Pokušao si juče da razgovaraš sa njom, nije uspelo.
To nikada neće uspeti.
Nosi naočare za sunce.
Ne petljamo se sa ljudima sa sunčanim naočarima.
Možda ću nabaviti svoje sunčane naočare.
Šta? O čemu govoriš? Ne možeš to učiniti.
O Bože. Šta to radim?
Zdravo.
Šta si rekao?
Zdravo.
Trebaće mi tvoje naočare za sunce.
Ooh. Ov.
Samo ću...
Trebat će mi tvoje sunčane naočare na trenutak.
Šta dođavola misliš da uradiš?
Vrati se na svoju stranu, čoveče.
On je samo NPC. Skloni tog drkadž...
U redu, samo da ih pozajmim na trenutak, u redu?
Odbij! Rekao sam, nemoj! - Samo brzo. Vrlo brzo.
Stani!
Slomio si se ili nešto?
Ja sam razbojnik!
Ti si tip koji leži upamti to!
Molim te, samo ostani dole!
Rekao sam, ostani dole!
Ne radi to, čoveče.
Ovo nisi ti.
Ne radi ovo.
Možda i znam.
Šta nije u redu sa ovim...
glupa misija?
Reklao sam ti da mu isprašiš dupe.
Pusti!
Odmah ću ih vratiti.
Rekao sam...
Gaj?
On se samo odmara.
U delovima!
Taj čovek je mrtav!
Tako je pospan.
Spustiću ti pušku,
baš ovde,
jer kad se probudiš.
Dobro? - Gaj.
Gaj! Gde ideš?
Izvinite.
Vidite li ovo?
Neka tromesečni izveštaji budu na mom stolu do petka.
Vau!
Oh!
Điha!
Osećam se potpuno novo.
Gubitnik.
Šta se dešava?
Toliko novca.
Hej, Mauzer, pogledaj ovo.
Šta ima, Kej?
U šta gledam?
U redu, pa ovom korisniku ukradu naočare
a zatim bude ubijen.
Lika je ubio lik koji se nije nigde ulogovao.
NPC? To je nemoguće.
Da tačno.
Niko ne može opremiti NPC skin na svom avataru.
Da, pa samo podigneš đubre nob-a i zabraniš mu doživotno, završio si.
Pokušao sam to, ali
Ne mogu mu ući u trag.
Ko god da je, dobar je.
Hmm. Moraš biti bolji u svom poslu, druže.
Ja sam prilično dobar.
Vidimo se unutra.
Odaberite skin.
Hej, Kej, sa kojim skinom ideš?
Standardno. Prljavi policajac, cvoke,
veliki pištolj, veći brkovi.
Hmm. Malo prljavštine. Volim to.
Skoro da se plašim da pitam, ali sa kime ćeš ti?
Uh, brkovi po celom telu, vrelo roze. Trebalo bi da se jako plašiš.
Ja sam prestravljen.
Hajde da uradimo ovo.
Ozbiljno, čoveče.
Iskreno, mislim da je zečije odelo samo malo previše.
Izvini?
Tako je.
Zec. Dobro? Moja krivica.
Hej, 40- godišnja device! Dođi ovamo!
Idemo!
Uh huh. Kapetan Kakis.
Dođi. Hajde, druže. - Idemo.
Bliže. - Eno ga.
Tip sa plavom košuljom.
Plava košulja?
Da.
Zdravo, pozorniče.
Zec.
Lep skin.
Hvala vam. To je slatko.
Kako si ga dobio?
Pa, uh, uglavnom genetika, mislim. Imam dosta sreće.
Imam prirodno orošenu kožu.
Slušaj, Neutrogena.
Znaš da ne možeš ići okolo tako izgledajući. Pravila su jasna.
I još jedna stvar.
Ne možete hakovati NPC avatare. - Ne, ser!
Zajebava teret misije ... - Zajebi to!
... i čini da igra izgleda loše.
Strašno! - Da.
Imam oko 5% toga.
Reši se skina!
Reši?
Kako da se rešim kože?
Skini to, čoveče.
Samo ga skini. Šta radiš?
Šta? - Ozbiljno.
Cela stvar. Lice, odeća. - Kako?
Sve. Odbaci ga. - Skinite ga.
Ako to ne uradiš, ubićemo te.
Zašto? - I mi ćemo nastaviti da te ubijamo.
I dalje zašto?
Dok ne saznamo ko si,
i onda ćemo te doživotno zabraniti.
Dobro. Ne, ne. U redu, želim da se pridržavam.
Smatram da je redosled tih pretnji vrlo zbunjujući.
Neko će biti upucan. - Upucaj ga!
Ne.
Hajde, Plava košuljo.
Oh! Nisam video da dolazi. Jesi li video da taj dolazi?
Malo me uplašio.
Dolazimo po tebe, Plava Košuljo!
Dolazim po tebe.
Dolazimo po tebe.
Čekaj! Čekaj!
Mogu sve da objasnim.
Našao sam ove naočare i sada mogu da vidim stvari.
Stvari koje... vau, vau. Stvari kojih nema.
Osim što su tamo.
Znam da zvuči ludo, ali istina je!
Možeš da bežiš, Plava Košuljo, ali ne možeš da se sakriješ.
Hajde, Plava Košuljo. Ne možeš pobeći od zeca.
Mi smo vrhunski predatori.
Sve što radimo je lomljenje kostiju,tuča i klanje.
Previsoko! Previsoko!
Oh, hoćeš da se igraš,Plava košuljo? Gledaj ovo.
Umoran sam od ovih igara, Kej. Vreme je da pređem u božanski režim na ovom nivou.
U redu, kreni.
Oh, razbij je. Idi, idi, idi, idi, idi.
Tako sam dobar u ovome.
Vreme je isteklo, pljačkašu!
Jok!
Ne mogu da umrem!
Nikada neću umreti!
Vau!
I to je bila srceparajuća priča o momku sa plavom košuljom.
Kraj.
Nema smisla. - Šta?
Upravo sam proverio statistiku servera.
Ubili smo Plavu košulju i broj igrača na mreži se nije promenio.
To je samo greška, čoveče.
To nije velika stvar. - Znam, znam.
Čini se da je to nešto novo, znaš?
Kej, znam šta misliš, u redu? Ne bi trebalo da razgovaraš sa Antvanom.
Samo mislim da je važno biti transparentan, u redu?
Uh- uh. Ne.
Antvan je duboko u lansiranju nastavka. Ali mu neće biti svejedno
ili će se naljutiti pa će nas okriviti.
Dakle, ne znam šta nisi shvatio o celoj situaciji.
Takođe, nisi li neki MIT genije, dizajner indi igara?
Šta radiš ovde dole rešavajući žalbe?
To je, Mauzer, duga i patetična priča koja uključuje neuspešne snove,
očaj i brdo koledžskih dugova.
Ne želiš da slušaš o tome.
Apsolutno si u pravu.
Ta priča zvuči užasno i dosadno i puna belih privilegija.
Ne razgovaraj sa Antvanom.
Nismo ni sanjali da će se ovo dogoditi.
Mislim, sam život, to je u suštini igra u akvarijumu.
Ljudi ga ne igraju, gledaju kako raste.
To je strogo posmatračko iskustvo
gde računarski generisani likovi interaguju i evoluiraju.
Mislio sam da ćemo imati sreće da ga poklonimo.
To je ono što je tako šarmantno kod Keja, on nema pojma o svom geniju.
Uh, ne, Mili je genije.
Uh, izgradila je AI motor od temelja.
Dakle, da postanemo malo lični,
šta te budi ujutru?
Srednja kafa, krem, 2 kocke šećera.
Šta je drugo?
Oh da. Nezasita žeđ za potvrđivanjem.
Ne šali se. - Nisam.
A što se tebe tiče?
Kod. - Kod?
Kod. - Kod, da.
Evo ga.
Jer to nisu samo nule i jedinice, već skrivene poruke.
Volim da mislim o sebi, zapravo, ne kao o piscu koda, već o autoru.
Ja samo koristim nule i jedinice umesto reči jer, će vas reči izneveriti.
Ali nule i jedinice, nikad. Nula i jedinice su kul kao sranje.
Ne šali se. - Nisam.
Sad moram da pitam.
Mnogo je hemije između vas dvoje.
Je li ovo evoluiralo u više od... - Ne.
Ne dolazi u obzir. Ne. To je strogo platonski. - Ne, ne, ne. Mi smo prijatelji.
Mi smo kao najbolji prijatelji. - Prijateljstvo.
A sada će Sonami objaviti vašu igru,
jedan od najvećih izdavača na svetu.
To je ludo, zapravo. - Da, jeste.
Ipak, deluje pomalo kao neverovatno uparivanje.
Da, ni ja nisam potpuno shvatio.
Ali Mili ima pravi instinkt za ove stvari.
Antvan je genije.
On je drzak i odvratan, ali je zaista dobar u svom poslu.
To je prilika da naš rad vidi šira publika.
Bože, to dvoje je bilo mlado i nemo. - Bože.
Znači sada provaljujemo i ulazimo?
Kakav je osećaj raditi za galaktičku crnu rupu smrznutog sranja?
Moraš otići. Ne mogu da razgovaram sa tobom.
Au, sramota će imati takav efekat.
Ne, Mili. Mislim, ne mogu da razgovaram sa tobom.
Ne mogu ni da te vidim. Bukvalno se fokusiram na pozadinske objekte
jer gledanje u pokret tvojih usana krši moju NDA
i mogli bi me otpustiti.
O, otpustio bi te Antvan, tip koji nam je ukrao rad?
Ne, kupio ga je i onda ga odložio.
U redu? Živiš u prošlosti. Zaglavila si se. Moraš da ideš dalje.
Kako mogu da nastavim dalje?
Kako možeš?
Antvan je provukao naš AI motor da ga koristi u svojoj glupoj igrici.
Je li, Mili? Jer, iskreno, nisam tako siguran.
Naša igra je bila složena, lepa i zanimljiva.
I Slobodan grad, možda je popularan, ali toliko je idiotski da me tera da plačem.
Onda prestani da ga braniš, i pomozi mi da ga pobedim.
Mili, ja sam... - Hajde, Kej, ukrao je od nas.
I sada laže o tome
tako da ne mora da nam daje autorska prava koje zaslužujemo.
Mili...
Našla sam trag. Na snimku je u skladištu za igre.
Sve što mi treba od tebe je da me uvedeš tamo.
Mili, stalo mi je do tebe
ali moraš otići.
Danas će biti drugačije, Goldi.
U šta gledamo?
Ko si ti?
Ok, Ok. Dobro.
Sreli smo pre neki dan, pevušili ste tu sjajnu pesmu.
Oh, da.
Mislila sam da si NPC. Kako ste me našli?
Čekao sam ispred voza za ubistva,
onda sam krenuo za vama.
Sranje!
Mogu li sa vama?
Da?
Dođavola, šta se upravo dogodilo?
Ono što se upravo dogodilo je da ste skoro upropastili moju misiju.
Ne, mislim, kako smo odatle stigli gde god je ovo?
Mislite na portalski pištolj?
Portalski pištolj? To zvuči skupo.
Vau, ti si posebna vrsta noba.
Hvala vam. Vi takođe.
Okrenite se.
Dobro.
Oh.
Je li ovo Severni pol?
Slušaj, stari.
Gaj. - Gaj. Šta god.
Rekviziti na odeći NPC-a,
ali zauzeta sam pokušavajući da smislim kako da nešto ukradem.
Možda bih vam mogao pomoći.
Radim sama.
Imate lepe granate.
Gaj, ako želite da imate ikakvu šansu da učinite nešo ovde,
morate imati viši nivo od toga.
To je teško. Ne. - Ne.
Viši nivo?
Gospode Bože, tuče.
Vidite?
Oh. - To je moje.
I to je vaše.
Oh. Šta, jedan je najbolji ili najgori?
Bukvalno nema nižeg.
Pa, kako da dođem na viši nivo?
Zaista? - Zaista.
Znaš, nabavi stvari. - Da.
Šališ se sada? - Da.
Iskustvo, oružje ... - Da.
Spusti to. - Uh huh.
Novac. Ovo je slobodni grad.
Mogao si opljačkati prodavnicu, ukrasti od nekoga,
udariti pešaka u lice. Shvatićeš to.
Oh, nikad ne bih povredio nevine ljude.
Hmm. Moram priznati da je to nekako osvežavajuće.
Ponekad zaboravim da nisu svi koje sretnete ovde sociopatsko muško dete.
Hvala ti.
Čekaj. Ali svet nije tako loš, zar ne?
Oh! Prilično mračan.
Da si ikada sreo kurca odgovornog za ovaj svet, složio bi se.
Govorimo li o Bogu? Jesi li upoznala Boga?
A on je kurac?
Zove se Antvan i, da, apsolutni je trol.
Postoje li trolovi?
Vidi, ne znam radi li to neko,
ali mogao bi da stekneš iskustva iako si dobar momak.
Kao heroj. - Ooh. Polako, tigre.
Ako ne želiš da pucaš u ljude, mogao bi im ukrasti oružje.
Sva ta sranja podižu tvoj nivo.
Idi budi dobar momak. - Dobro. Ne, biću odličan momak.
Ooh! Ooh. U redu, uživaj u svom doživotnom snabdevanju nevinošću.
Kreni.
Dobro. Čekaj! Kako ću znati da sam se dovoljno izravnao?
Uh, preko 100, pa ćemo razgovarati. - Vau.
Sad zdravo. - To je mnogo više od jednog.
Mh-mm. - Kao, još 99. - Sad zdravo. - Dobro.
Zdravo.
Hvala Gaj.
Dobro jutro, Goldi.
Imam 3 reči za vas. Momak u Plavoj majici.
BSG napreduje i postiže rekordan tempo igrajući heroja.
Ljudi širom sveta pitaju: "Ko je ovaj tip?"
Ne znam ko je ovaj tip, ali on nadmašuje sve ove igrače.
I evo ga, vadi Bifovena, nivo 102 iz klana Ragnarok.
Ovo je sranje. - Ko je ovaj tip? - Ne znam, ali je dobar.
Da, dobar je. Izgleda kao NPC, ali on trči unaokolo,
ludo brzo napreduje, tako što je jebeno dobar momak.
„Ovaj šareni lik u video igri Slobodan grad
"okretao je glavu time što je dobar momak."
Pajper. - To je tip u Plavoj košulji?
Apsolutno si u pravu.
Tip u Plavoj majici. Ko je on ili ona zaista?
Vau-hu!
Postoji ludnica u celom svetu koja je osvojila dečija srca... Plava majica!
Zdravo, Hinata. Imate sjajnu odeću.
Ne želim vam ugodan dan. Želim vam sjajan dan! - Ludo i šašavo!
Dobro dobro dobro. Vidi ko je danas odlučio da dođe na posao, ha?
Gledaj, gde si bio? Bio sam zabrinut zbog tebe.
Šta je ovo? Gde ti je kragna? Gde su dugmići?
I nije ušuškano. Izgledaš traljavo.
Zapravo, izgledaš užasno. Jesi li i ti krenuo u teretanu?
Ili te neko spolja napumpava?
Žao mi je što nisam bio u blizini, Bad.
Morao sam da shvatim neke stvari.
Šta znači "shvatiti stvari"? Nije to ništa za shvatiti.
Dobro? Odeš u krevet, probudiš se,
popiješ kafu, pa dođeš na posao.
I onda sutra ponoviš isto. - Devojka. - Oh, moj Bože.
Razgovarao sam sa njom. Razgovarao sam sa njom.
Ona sa naočarima za sunce? - Naočare za sunce, da!
Razgovarao sam sa jednim od ljudi sa naočarima za sunce
i sada sam jedan od ljudi sa naočarima za sunce. Ja!
Svi dole na zemlju! - Tako si zgodan.
Šta ako ti mogu reći da bi mogao biti bolji?
Tvoj život bi mogao biti ispunjeniji.
Da budeš slobodan da sam donosiš odluke. Tvoj izbor.
Jo, glupane. - Usred smo nečega.
Uh...
To je moja puška. - Tiho vreme.
Ove naočare su mi promenile život. I promeniće i tvoj.
Hajde, znaš da ne nosimo naočare za sunce.
Sada nosimo.
Sada moj.
Šališ li se to na moj račun?
Stavi ih. - Ne.
Život ne mora biti nešto što nam se jednostavno dešava. U redu?
Samo stavi naočare i videćeš.
Videćeš.
Hajde.
Ne mogu, u redu?
Žao mi je.
Zadržaću ovo, lebac ti ražani...
Odlazi odavde. Idi i budi lepši.
Gubi se. Idi, idi, idi. Ne hodaj, trči.
I ti... Uf. Izvinjavam se.
Um, mogla si mnogo bolje od tog tipa.
Mogla bi da budeš sa dobrim momkom.
Ili možda ne moram da budem sa nekim tipom.
Jel' tako? Baš tako. Većina njih je užasna.
Zaista jesu. - Užasno.
Da, radi šta hoćeš.
Ti si mi najbolji prijatelj, Badi. I ne moraš da se plašiš.
Ako se predomisliš, biću tu.
Jo, Kej, naš tip sa plavom košuljom je svuda.
Znam. Ko je ovaj lik?
Ovde sam.
Zaista cenim ovo, Kej. - Ok. Samo da bude jasno,
sve što sada radim je otvaranje vrata.
Ako ovaj isečak zaista dokazuje da je Antvan ponovo upotrebio naš kod,
nađi i izađi.
Igrač obavlja misiju prodavnice nakita u centru grada.
To ti daje 5'.
I idi.
Kej, ti si prokleti genije. - Zaista? Trenutno sedim u WC-u
i kradem korisničke kodove, pa se ne osećam baš kao jedan.
Oh, nikad nisi. Dobro da znam bolje.
U redu. Isečak koji tražiš trebao bi biti na zidu sa leve strane.
Hvala na pomoći. - Shvatila si.
Nadam se da ima dokaz koji tražiš.
Kej! Treba mi tvoja pomoć!
Svuda ima čuvara. Mili, ne mogu ti pomoći.
Momak sa Plavom majicom?
To je Henli. Je li to bilo kul? Bilo je super.
Izgledaš zaista lepo. Vau, ova kuća je tako lepa.
Šta ti radiš ovde?
Pokušavala sam da ukradem video klip, sad pokušavamo da ne umremo.
Sa kim to pričaš?
Znaš, onaj igrač u NPC skinu.
Mili, u toj kući nema drugih igrača.
To me je zaista povredilo. - Sagni se!
Žao mi je! O Bože!
Ide nam odlično.
Vau!
Definitivno treba da idemo!
Sranje!
Je li to Glok u džepu? - Ne. - Šta? - To su 2 Gloka.
Oh!
Ne verujem da ova stvar može da leti.
Ne. - Skoči.
Vau!
Sranje.
Dobro jutro, ljudi! Oh, otpušten si.
Postoji zabrinutost zbog prokletih zombija. Prodavci neće nositi igru.
Odseci. Ispalo je. Nikada se nije ni dogodilo. Sledeći.
Vaši advokati. Moraju da dobiju vašu izjavu. - Izjavu. O kojoj tužbi govorimo?
Mili, Mili Rask? Nema frke.
To nikada neće videti unutrašnjost sudnice
jer nema dokaza, a njen bivši partner radi za mene.
Gotovi smo. - Antvan, hej. Izgledaš odlično.
Uh, mislio sam da si još u Burning Men-u.
Oh, izgledam li kao da sam još uvek u Burning Men-u?
Ti, ti, ti...
Ne. Zato zatvori svoja glupa, bradata usta i slušaj.
Čuo ste za šupka koji trči u igri, a izgleda kao NPC?
Da da. Zovemo ga Plava majica. Ali mi ćemo ga se otarasiti.
Nemoj ga se otarasiti. Ljudi poput njega. To je svuda po društvenim medijima. Ne.
U stvari, znaš šta ću da uradim? Koristiću skin u Slobodnom gradu 2.
O, umetnički štreberi! Poboljšaćemo Plavu majicu, u redu?
Izbaci ga. Učini ga ubicom ili tako nešto.
Antvane, već smo dosta zaostali u prenošenju skinova iz Slobodnog grada 1.
Skinovi? Ne brini čak ni zbog toga.
Neće biti upotrebljivi u Slobodnom gradu 2.
Antvane, rekao si fanovima
Slobodan grad 2 je unatrag kompatibilan. Bilo je u reklami.
Rekao si da će u nastavku biti isti likovi.
Pa, evo u čemu je stvar. Kad sam to rekao, lagao sam.
Slušaj, Antvane, igra je već lošija nego ikad.
Imam gomilu pritužbi korisnika, visoku kilometrima.
Vidi, znam da je odvratno.
Ali prepoznavanje IP-a je teško. Ok? Zato nemoj ni brinuti o tome.
Samo kažem, mogli bismo... napraviti originalnu igru. - Šta?
Napraviti original? Zašto bih to učinio kad bih mogao da napravim nastavak?
Nastavak.
Da bismo mogli da ga poboljšamo?
IP i nastavci, to je ono što ljudi žele.
Da te pitam jedno pitanje. - Dobro.
Obožavaš prženu piletinu u Kentakiju, zar ne? - Mmm-hmm. - Ne.
Ako voliš prženu piletinu u Kentakiju, a ja pravim pečenu piletinu u Kentakiju,
i znam da voliš prženu piletinu u Kentakiju,
zašto bih napravio još jedan restoran koji se zove,
uh, ne znam, "Albukerki kuvana ćurka"?
Dobro? Nema smisla, druže. - Mmm-hmm. Nema smisla.
Šta ću ti dati? Nastavak.
Pržena piletina... piletina u Kentakiju, drugi deo.
Uh, njam. Baci dvojku na njega.
Hajde. Dođi. Dođi.
Ne želim da naglašavaš ona vaša slavna komercijalna reklama o šamponima.
Slobodan grad 2 će biti veseo.
To nije reč.
Jesi li siguran da ne želiš da se baviš programiranjem?
Znam da imaš mozga za to.
Ne hvala. Dobro mi je tu gde jesam.
Sviđa mi se. Strah od letenja.
Ne mogu da kažem da se mogu povezati.
Ali sa mnom je sve u redu ako ne moram da ti plaćam više.
Antvan izlazi.
Ko je ovaj lik?
Vau!
Poslušao sam tvoj savet.
Izravnao sam se.
Impresivno.
Zašto sve ovo radiš?
Znaš, pretpostavljam da sam se osećao... zarobljeno.
Znaš, u mom životu, tako sam se osećao...
Ne seri.
Da. A onda sam te video.
Onda sam te video.
Ko si ti?
Ja sam Gaj. - Ne, ko si ti zaista?
I dalje Gaj. - Sve ovo, izravnavanje tako brzo.
Dajući prst celom ovom svetu. Kako to radiš?
Nikada nikome nisam dao prst.
Radiš u Sonamiju, zar ne? - Ne. - Imaš unutrašnji trag.
Radim u banci. - Jel' tako. Banka.
Dakle, ti si samo ovaj neverovatni haker koji slučajno radi u banci.
Da, radim u banci. - Odakle ti taj skin?
Uvek je, nekako, bio tu.
Zašto mi ljudi stalno postavljaju to pitanje?
Ne znam, zašto?
Ne, ne. Ne rade to. Ja... Šta se trenutno dešava?
Ne znam, ali ne padam na to. - Ne.
Ok, dobro. Zaboraviću. - Dobro. Dobro. - Pustiću to. - Da.
Sjajno.
Pretpostavljam da svi imamo svoje tajne. - Da, imamo.
Hej.
Voliš li sladoled?
Ne mogu da verujem da nikada nisam bila ovde.
Pa, to je neka tajna.
Zato ja i moj drug, Badi, uvek dolazimo ovamo. Tiho je i bezbedno.
Da, ima smisla.
Ovde nema misija.
Oh, moraš probati ovo. Mislićeš da sam lud.
Ovo je moj omiljeni ukus na celom svetu.
Uzećemo dva uobičajena, molim. - Razumem, Gaj.
To je aroma žvakaće gume.
Misliš da sam lud, zar ne?
Gaj,
izlazi iz mog mozga! Volim sladoled od žvakaćih guma.
Ne, ne voliš. Ismevaš li me sada?
Ne! Niko ne voli sladoled od žvakaćih guma.
Ja volim.
Imao sam prekid veze zbog sladoleda sa žvakaćom žvakom.
Ne dolazi u obzir. Izvoli. - Da. - Živeli. - Živeli.
Mmm. Koliko je to dobro? - Možeš li da okusiš?
Okusi? Kao da mi je jezik dobio bebu sa izlaskom sunca.
Mmm-hmm? - Mmm.
Kafa mi je nekad bila omiljena hrana,
ali, u poređenju sa ovim, ima ukus kao tečna patnja.
Šta?
Ništa. Ti si smešan.
Jesam li? - Da. Čudno smešan.
Ali to je neka moja brzina.
Čudno smešno, to je i moja brzina.
Sjajno. - Da. Znam vic.
Čudna smešna šala. Želiš li da čuješ to? - Molim te. - Ok.
Homoseksualac i muškarac u invalidskim kolicima
pokušavaju da ubiju veoma malo dete.
Bogalj kaže homoseksualcu... - Vau. Stani, stani. Stani!
Gde si to čuo? - Pljačka.
Naoružani napadač je to rekao vozaču koji je mislilio da je to smešno,
pa sam to zapamtio i svima rekao. - Jedan savet?
Ne koristi šale od trolova Slobodnog grada.
Trolovi? - Je li to set za ljuljanje?
Sveti...
U redu, ovo je previše čudno.
Skakanje livela, sladoled od žvakaćih guma, a sada ljuljaške?
Ovo je previše čudno. - I ja sam isto mislio.
I ja sam isto mislio.
Kad sam bila mlađa, bila sam opsednuta ljuljanjem.
Odrastanje u mojoj porodici, bilo je...
Ne želiš ovo da čuješ. Ne. - Oh, želim sve da čujem.
Oh.
Odrastanje u porodici, to nije bilo dovoljno da bude sjajno.
Morao si da pobediš, a taj pritisak, znaš,
to je bilo samo stalno.
Ali kad sam bila u bašti pozadi na onoj maloj ljuljaški...
Znaš taj trenutak,
ta sekunda između uspona i pada,
kada si potpuno bez težine, osećaš se kao da si slobodan. - Zaljubljen.
Slobodan. Šta si rekla. Da.
Stvarno želim da te poljubim. Je li to čudno?
Želiš da me poljubiš?
Tako te želim poljubiti.
Želiš li da me poljubiš jako?
Ne! - Ne?
Ne, ne, ne, ne, ne. Želim da te dobro poljubim.
Mislim, ja sam idiot,
pa ponekad govorim stvari kao idiot.
Ne nisi. Nisi.
Mislim, hm,
uh, ako znaš kako, samo napred. - Znam kako.
Dobro.
Evo ide.
To je bilo mnogo bolje od sladoleda.
Vau!
Mislim da je neko pred vratima. - Ja ću reći.
Pa, ovo je bilo sjajno.
Da, bilo je.
Hajde da se vidimo ponovo uskoro. Da? - Da. Definitivno.
Možda u stvarnom svetu. - Šta? Da. Da, da, da.
Dobro. Zdravo. - Dobro.
Ćao, Molotov.
Hej, moje pravo ime je Mili.
Moje pravo ime i dalje je Gaj.
Mili, otvori! Mili, ja sam, ja sam Kej! Otvori! Hajde!
Mili! Ja sam, otvori! - Šta? - Bila si u pravu.
Bila si u pravu. - Oh, uđi.
Bila si u pravu. Naš kod je u Slobodnom gradu. I, Mili...
radi. - Da, znam. Ali nemamo dokaze.
Zaboravi na to na sekundu.
Kažem da je naša igra, sam život,
gde bi likovi rasli i menjali se i osećali stvarnim...
Da? - ... radi.
Kej. - AI je uspela.
To je razlog zašto je Slobodni grad toliko realan i ljudi ga toliko vole.
I naravno da ne izgleda isto.
Nema vodopada, nema leptira i jednoroga,
svi likovi imaju različite skinove. Naravno da imaju.
Ali osnovni kod u igri je isti. Naš kod.
Gaj, mislim, evoluirao je mnogo dalje nego što smo mislili da je uopšte moguće.
Čekaj, govoriš o hakeru u NPC skinu?
Mili, govorim o činjenici da je tip u Plavoj košulju...
Da? - ... nije igrač.
On je algoritam koji misli da je živ.
Mislim, dođavola, tehnički je živ. On je 1. prava AI.
Ne! Ne. - Znam.
Ne, ne, ne. - Da, da.
Gaj? - Gaj? - Moj Gaj. - Onaj ko je bio... - Tvoj momak?
Sveto... - Ovo je dobra stvar. - Ne, stvarno je loše.
Mili, njegov kod je 1.000 puta veći nego što bi trebao biti.
Uspeli smo, Mils.
Uspeli smo. Sve što smo hteli da stvorimo, to se i dogodilo.
Dobro? Jesi li znala da NPC-i imaju privatni život?
Jedan od barista naučio je kako se pravi kapućino putem pokušaja i grešaka.
Mislim, to je zaista teško. Ne mogu to čak ni učiniti.
Ne mogu čak ni ujutru da spremim svoje ovseno mleko.
I Bombsšel lik u igri
je napisao memoare koji su zastrašujuća optužnica
rodnih uloga, patrijarhat.
To je malo propovedanje u delovima, ali, uglavnom, prilično je dobro.
Mili, moramo slaviti!
Ne, ovo se ne može dogoditi. - O čemu govoriš?
Za ovo smo radili! - Ne, dozvolila sam mu da me poljubi!
Tako da.
Žao mi je, čekaj, pustila si ga da te poljubi? - Gaj.
Gaj? - 1.put sam poljubila normalnog momka
i naravno da nije ni stvaran! - Uh, ne postoji dugme za to.
Oh, našao je dugme. - Dobro. - Da.
Tako sam zbunjen... - Zašto je tako vruće? - ...i iznenađujuće radoznao.
Dozvolila si veštački inteligentnom
liku iz video igre da te poljubi? - O, u redu,
možeš li prestati da tako govoriš? - I tada si mislila da će to biti...
Zato što moraš da ga upoznaš, Kej.
On je smešan, i sladak, i tako je zgodan.
Oh, maj Bože, sad to govorim naglas.
Takođe, Mili, hrana za razmišljanje, ima otprilike 4 godine.
Zaista? Hoćeš li to učiniti? - Zaista.
Vau, upravo si to učinio jezivim.
Mili, ostavi sve to po strani. Čudno ili ne, kad ljudi saznaju za ovo,
mogli bismo dobiti Nobelovu nagradu. O Bože. - Šta?
O, Bože, ako vide ovo...
Šta? Šta je to? - Oh! Antvan. Šta još?
On laže. Lagao je o korišćenju našeg koda,
lagao je o tome da je igra unazad kompatibilna.
Mislim da laže o Slobodnom gradu 1. - O čemu to govoriš?
Pogledaj. Vidiš? Ne postoji jedna misija, nema jedne lokacije...
mislim, ovde nema čak ni jednog lika iz Slobodnog grada 1.
Slobodni grad 2 nije ažuriranje... - To je zamena. - Baš tako.
Dakle, kad Slobodan grad 2 krene u ponedeljak...
Plava majica, svi dokazi našeg koda, sve, biće izbrisani.
Ne može to da uradi.
Mislim, ovo je veštački život sa kojim imamo posla. Mislim, to je ludo.
Prevareni smo, mi smo prevareni.
Možda ne.
Ako možemo pronaći našu originalnu verziju u igri,
to će dokazati da je Antvan koristio naš kod bez odgovarajućeg licenciranja.
I moramo ga pronaći pre nego što se pojavi Slobodan grad 2.
Imamo 48 sati. - Tražila sam, Kej. Znaš da jesam. - Znam da jesi.
Ali sad kad oboje znamo za momka u Plavoj košulji,
možda on može da pomogne?
To bi značilo da mu moram reći.
Mili, on neće postojati kad se pojavi nastavak.
Njegov ceo svet će uskoro doći do kraja.
Zar ne misliš da bi on želeo priliku da ga sačuva?
Izvoli. - Hvala ti. - Dogovoreno. - Gaj?
Hej! Zdravo! - Moramo da razgovaramo.
Šta se dešava sa tvojim glasom? Gde ti je australijski naglasak?
Britanski.
Mislim da znam australijski naglasak kad ga čujem.
Isključila sam filter za naglasak.
Ovo sam ja.
Dobro.
Vidi, moram da ti kažem nešto zaista važno. - Jesi li udata?
Ne. - Oh, Bože.
To bi bilo nešto najgore u životu.
Možda i nije najgora stvar.
Huh.
Moram ti nešto pokazati.
Dobro.
Vau!
Uvek sam se pitao šta je ovde.
Uključite se na kameru smrti
za više današnjih istaknutih stvari
svakog krvavog ugla slobodnog grada pogođenog metkom.
Je li neko video moju mačku?
Hej, to je Filis. Uvek gubi mačke.
A tu je i Džo! On mi je prijatelj, poznajem ga.
Ne razumem. Kakvo je ovo mesto?
Ne postoji jednostavan način da se ovo kaže, ali ovaj grad je igra.
Nema lakog načina da se ovo kaže, znam da je to igra.
Naučila si me kako da igram. Bup-bup. - Da, u pravu si, jesam.
Ali nije samo da je to kao igra. To je igra.
To je video igra. I to je sve.
Dakle, ceo svet je igra? - Da. - I svi smo mi samo igrači u igri?
Ne baš.
Ja sam igrač.
Svi ovi ljudi ovde su igrači. Živimo u stvarnom svetu.
Ali ti postojiš samo ovde.
Zato nikada ne možete napustiti Slobodan grad.
Ti si ono što zovemo NPC. - NPC.
Policajac i mišićavi zec, tako su me zvali. Šta je NPC?
Uzmimo... - Samo gledaj.
... još jedan pogled na ploču sa rezultatima.
Svi na zemlju!
Niko da ne pokušava da bude heroj. Ovo će uskoro biti gotovo.
Ne razumem.
Ti si igrač koji nije igrač.
Ne... - Pozadinska osoba.
Neko dizajniran da stvarnim ljudima učini igru zabavnijom.
Čekaj, sačekaj sekund. Samo zastani na trenutak.
Želim da budem siguran da sam ovo razjasnio.
Samo želim da potpuno razumem, ovde.
Pa, ja sam lažan?
Ceo svet je lažan? Nisam čak ni glavni lik,
Ja sam samo ovaj idiot koji je u pozadini?
Mili, zašto to uopšte govoriš? Volim te.
To misliš samo zato što je to u tvom programiranju.
Moraš da me saslušaš.
Za 2 dana igra će se ugasiti. Zauvek.
Kad nastavak krene, ceo ovaj grad,
ti, svi ljudi u njemu koji nisu igrači,
otići će zauvek. Slušaj me.
Čitavog života osećao sam se kao da mora postojati nešto više.
A onda sam te video.
I znao sam da sam u pravu. Bio sam u pravu!
I na trenutak sam se osećao neverovatno. - Znam. - Osim što ne znaš.
Zato što nismo isti.
Zar nisi to rekla? Ti si rekla to. Nismo isti.
Ti si stvarna.
A šta sam ja? Šta sam ja?
Nisi.
Pa, možda nisam stvaran, ali, na trenutak,
osećao sam se prilično živo.
Sve je to laž!
Neka tromesečni izveštaji budu na mom stolu do petka.
Kvartalni izveštaji. Moj, kakav specifičan poslovni izraz.
Vau. Život u velikom gradu. Nije ništa slično.
Sve dok ti ne slomi dušu.
Je li neko video moju mačku? Je li neko video moju...
Tvoje mačke? Ne, Filis, nisam ih video.
Ali evo revolucionarne ideje... zatvorite svoja prokleta vrata.
Nije da se penju jedno na drugo,
formirajući mačji toranj, a zatim pritisnu kvaku.
Nemaju palčeve, Filis.
Bez palca!
Zar ne shvatate? Zar niko od vas ne shvata?
Ništa od ovoga nije važno! Ništa od toga! Lažno je! Mi nismo bitni!
Ta zgrada je lažna! Ova ulica...
to je lažno!
Taj auto...
Pozorniče Džoni! - Uživaj, Gaj.
Oh, hej, uh...
Uđi.
Izvoli. - Hvala ti.
Druže,
šta bi uradio ako bi saznao da je sve ovo laž?
Kako to misliš?
Pretvaraj se sa mnom.
Ok tako,
mogu li se pretvarati da sam duh?
Naravno.
Oh. Izgledam li kako izgledam sada? Ili kad umrem?
Kao, imam li pogrebnu odeću?
Ovo je neka vrsta sahrane... - Nije važno.
... ali iako je to radna uniforma, jer imam kravatu.
Idemo dalje od koncepta, u redu?
Shvatio sam.
Nisam duh. Veoma sam razočaran,
ali razumem. - Da.
Ja sam ja, koji sam sada, i samo pokušavam da pomognem prijatelju.
Kažem, u redu, pa šta ako nisam stvaran?
Izvini. "Pa šta?" - Da. Pa šta?
Ali ako nisi stvaran,
zar to ne znači da ništa što radite nije važno?
Šta to znači? Vidi brate, ja sedim ovde
sa svojim najboljim prijateljem, pokušavajući da mu pomognem da prebrodi težak period.
Jel' tako? Čak i ako nisam stvaran, ovaj trenutak jeste.
Ovde, upravo sada, ovaj trenutak je stvaran.
Mislim, šta je stvarnije od osobe koja pokušava da pomogne nekome koga voli?
E sad, ako to nije stvarno, ne znam šta je.
Poznaješ li ostale čuvare? - Sve ih znam. Zašto?
Hej, druže...
nemojmo imati ugodan dan,
neka nam bude sjajan dan.
Gaj, šta mi radimo ovde?
Ovde smo da ukrademo video klip za moju prijateljicu Mili.
Izgleda li ovo zastrašujuće?
Ne znam, Gaj. Kako držiš ovu stvar?
Imaš nešto što želim.
I predaćeš ga.
Kako si ušao ovde?
Lako. Znam vašeg čuvara.
Džimi? - Zove se Luiđi.
Dakle, ako ti je trebalo malo vremena da saznaš njegovo ime,
možda te ne bi tako brzo napao.
Treba mi video klip, a ti ćeš mi ga dati.
Čekaj malo, jesi li...
Jesi li ti momak u Plavoj košulji? - Da, možda. Sveca mu! Ti si momak!
Ti si momak u Plavoj košulji! To si ti!
Da. - Volim te. - Voliš? - Mislim,
Ja sam fan. Ti si super. Možeš imati šta god poželiš.
Čekaj, sačekaj sekundu. Igrači, slušajte, ovde Revendžamin Batons.
Ovde sam sa Gajem.
Tip je u mom skladištu, i došao je da me opljačka.
Mogu li dobiti malo...
"šta-šta" za moje sledbenike, Gaj? - Šta?
Savršeno. U redu, ono što se dešava je...
Gaj traži klip
pokazujući uputstva koja sam uradio da bih došao do tajnog nivoa.
Kome to pričaš?
Žao mi je.
Sa kim razgovaram? To je tako klasična linija tipa Gaj.
Jel tako?
Dobar si. Oh, u svakom slučaju...
A ti si pokušao da mi ga ukradeš sa onom Molotovljevom. - Zove se Mili.
Da. Čekaj, ko? - Mili.
Mislim da ide jako dobro.
Znam. Ovo je bukvalno 1. put da sam izvadio pištolj iz futrole.
Totalno. Jel' tako?
Pokušao sam da se vratim, ali greška je ispravljena.
I nikad ga više nisam našao.
Tako da sam jedini koji je ikada video šta se nalazi sa druge strane.
Ali sve je ovde, pogledajte. Zaista je super. To je kao sasvim drugi svet.
To je to? Ovo je isečak iz igre? - Da, to je to.
Možete li za mene napraviti jednu, singl, samo jednu čvrstu?
Jedna stvar, prestaću da pitam, u redu? - Da.
Samo reci moju frazu.
Moji gledaoci će samo sendvič sa kremom od banane
potpuno sami ako to kažeš.
Volim sendviče sa kremom od banane.
Možda ne ovaj sendvič sa kremom od banane. - Da, ovaj.
Ok, savršeno. U redu, samo reci: "Znaš li koliko je sati?"
Znaš li koliko je sati? - Znaš li koliko je sati?
Znaš li koliko je sati?
- Znaš li koliko je sati?
Vreme je za zločin, dušo. Da. - To je zločin
Ne, ne mogu to reći. Nije... - Dobro. Sve je u redu. Reći ću sam.
U redu, znaš li koliko je sati? - Ne.
To je zločin, mama!
Mama! Jesi li ozbiljan sa
usisavaš sada?
Stvarno to moraš učiniti ovde? Ja kažem svoje
krilatice! Svi gledaju!
Bože! - Imaš 22 godine, živiš u mojoj kući, nema Boga!
Izvini, Gaj.
Hvala vam, gdine Batons. Idemo.
Ne ne ne! Ne, moraš me ubiti.
Žao mi je šta? - Moraš me ubiti. Molim te ubij me.
Daj mi to, tata. Daj mi to!
Ne. Molim te, ne radi to. Molim te nemoj to raditi.
Nećemo nikoga povrediti. Ja sam dobar momak. - Šta? Šta si rekao?
To je duboko. - Ne, nije.
Kao da te mogu osetiti, duboko.
Želim tvoju pomoć, Badi. Nemam sigurnu reč. - Znam šta hoćeš.
Ne želim to. - Da, želiš.
To je dirljivo. - Oni se dodiruju. - Da.
Znam šta hoćeš.
Da.
Želiš malo tog Slobodnog grada svrbljiva maco.
Ne. Da, jesi.
Način na koji se krećeš, skoro je prljav.
Šta kažeš na malu rukavicu Tanos... i malo kačenja sa Tanosom?
Oh. Izgledalo je kao da boli. - Da, malo.
Malo subotnje vožnje. - Imaš divan dom.
Čovek zmija? Ne? Nema čoveka zmije? - Zdravo, gdine Batons.
Hajde, daj mi jednu zmiju! Hajde, čoveče.
Mama! Ne diraj tu čarapu!
Kunem se Bogom, ako dodirneš tu čarapu
bićeš na terapiji do kraja života!
Ne! To je moja posebna čarapa! Spusti je!
Mili, molim te.
Molim te da se probudiš iz svoje stalne kome.
Vidi, znam da je ovaj svet za tebe samo igra
i možeš doći i otići, ali meni,
ovo mesto, ti ljudi, to je sve što imam.
I ako ti mogu pomoći da ga sačuvaš, želim to učiniti
ali moraš se probuditi, molim te.
Mili, žao mi je što sam pobegao. - Gaj?
Oh, to je tako strašno! To je samo zastrašujuće.
Znam, znam.
Žao mi je, žao mi je.
Gledaj, možda si počeo da živiš u pozadini, ali i ja sam.
Završili smo sa tim.
Doneo sam ti poklon.
Nisam imao vremena da ga umotam.
Šta?
Kažu da se svake godine ubije preko milijardu NPC-a.
Neću lagati, to je bar 50 % moja greška.
Snimao sam sve sporedne likove kad mi je bilo dosadno, znaš?
A onda... bih ih malo iscedio.
Ko, dođavola, uopšte zna ko je ovaj momak u Plavoj košulji?
Ali reći ću vam ovo,
naterao me je da razmislim o NPC-ovima i načinu na koji igram igru.
Igra nije ni napravljena za nekoga poput ovog,
da igrač bude dobar momak.
On je takođe jako sladak momak.
I ne samo lice, znate, kao, cela stvar.
I, iskreno, shvatila sam to,
možda smo sve vreme pogrešno razmišljali o NPC-ievima.
Mislim da je momak u Plavoj košulji simbol, znaš?
Kao, možda ljudi mogu da budu šta god žele.
On je kao ikona. Je li to prava reč?
Podseća nas na ono što je moguće.
Takođe, on je, kao, ludo zgodan.
Oh, Bože, potpuno. Snažno bih udarila u te piksele.
Svi bismo trebali da budemo više poput momka u Plavoj košulji.
Možda samo zaustavimo ubijanje.
On je mrtav! Čuješ li me? Gaj, stavi ga ovde.
Stavi ga ovde na ekran. Stavi ga na ekran.
Učini da ga vidim. Eno ga.
Da. Evo ga, mali dobročinitelj.
Mislio sam da ti se sviđa Plava majica. - Ni reč da mi nisi rekao!
Ljudi su toliko zauzeti gledanjem ovog gubitnika na Tweet-u i YouTube-u.
Znate šta ne rade, momci? Ne kupuju Slobodan grad 2.
Pretprodaja je opala za 16 %. - 60.
60. To je loše.
Oh, imamo 48 sati od lansiranja.
Da, postao je virusalan.
Da, virus koji mi daje rak dupeta i jaja u isto vreme!
Ne radi!
Znaš, cela ova rutina dobrih momaka,
to je loš uticaj i loš je za franšizu.
Želim da ode. Nije me briga ko je, digni ga. - Ne možeš.
Oh, žao mi je, šta? - Ne možeš.
Što da ne?
Zato što nije haker, Antvane. On je NPC.
Pokušavaš da mi kažeš da je to sranje o samosvesnom NPC-u stvarno?
Da. Ne znam kako i zašto, ali on je stvaran.
Šta ću da radim? Šta ću da radim?
U redu, u redu, u redu, u redu, u redu.
Šta da radim? Šta da radim? Shvatio sam.
Tako da ga ne možemo izbaciti iz igre.
Kako da resetujemo njegovu AI? Ideje, ljudi. Hajde.
Udarite me. Ideje.
Možete samo da ponovo pokrenete server.
Nastavi da pričaš.
Ako ponovo pokrenemo server
onda će se samo vratiti običnom momku koji nije igrač.
Rešenje. - Antvan.
Antvane, govoriš o prekidu
1. potvrđenog veštačkog inteligentanog
oblika života sada, u redu? - Dušo, dušo. Tišina.
Gubi mi novac.
Dakle, ne zanima me je li on Arnold-Jebeni'-Švarcen-Veder.
Prekini ga. Restart. - Bacam se na posao. - Ne možeš to da uradiš.
Restart!
Naredite i utopite svoju krvnu želju
sa visokom čašom soka za ubistvo.
Evo vrhunaca ove nedelje.
Vrlo je izražajan svojim telom.
Jasno. - Šta je to?
Tamo je potpuno novi svet. Nekakav Raj i sranja.
Oh, moj Bože, to je to.
To je naša originalna verzija, i ta verzija je dokaz da je naš kod u igri.
Nemaš pojma koliko sam ovo čekala. - Video sam ovo mesto.
Šta?
RESTART SISTEMA JESTE LI SIGURNI DA ŽELITE RESTART SISTEMA NE DA
Da.
Kako misliš? Kako si to mogao da vidiš?
PODACI IZGUBLJENI
Mili? Mili?
Mi smo ugašeni. Slobodan grad je van mreže.
Šta se dešava?
Sranje!
Zbogom, Plava košuljo.
Ne, ne, ne.
U redu je. Hajde.
Hajde.
Hajde, hajde, hajde.
Dobro jutro, Goldi.
Pred toplom, suvom pucnjavom...
pomešano sa ubodima kasno popodne...
mogao bi vas ostaviti na ulicama mokrim od krvi nevinih
do utorka rano uveče.
Koja je zapravo razlika između svetlog i tamnog pečenja?
Niko ne zna.
Nemojte imati ugoda dan, neka vam je sjajan dan.
Gaj, možemo li razgovarati?
Kako devojka sa naočarima za sunce zna tvoje ime?
Ne znam. Nastavi da hodaš. - Hajde, Gaj! Znaš me.
Ti ovo znaš.
Rekao si da ovaj snimak prikazuje mesto koje si ranije video. Moram da znam gde.
Podaci su izbrisani, ali to je u tvojoj glavi.
Pokušaj da se setiš. Ovo je zaista važno.
Molim te, Gaj, razmisli. Sladoled, ljuljaške? - Oh, moj momak voli ljuljaške.
U parku Slobodan grad Harbour tamo se nalazi sjajna ljuljaška.
Jesi li bila tamo? - Da.
Jeli smo sladoled od žvakaćih guma.
OMG, volim sladoled od žvakaćih guma!
On voli sladoled od žvakaćih guma.
Da, znam. Radili smo to zajedno, sećaš se?
Molim te, Gaj, ti si sve što imam.
Žao mi je, lejdi. Mislim da imate pogrešnog momka.
Nemojte imati ugodan dan, neka vam je sjajan dan.
Halo? - Možda sam našao nešto.
Pregledao sam Gajev kod i ima tu nečega,
čak i sada, nakon brisanja. - Koja je poenta?
Gaj je bio jedno čudo od milijarde. Ne možemo to ponoviti.
Pokušala sam, u redu? Bio si u pravu, gotovo je.
Ne, Mili, Mili, ne slušaš me, u redu?
Restart, ne briše njegovo AI kodiranje.
Bukvalno bi morala da uništiš servere da bi to uradila.
Njegova AI još je tu, samo joj treba pristupiti.
Videla sam ga, Kej. Zaboravio je sve.
Pogledaj samo dnevnik praćenja koji sam ti poslao.
To će sve objasniti.
Sada, od početka...
Gajevo ponašanje je mnogo složenije nego što bi trebalo biti,
zahvaljujući našem kodu.
Ali i dalje je zaglavljen u Slobodnom gradu.
Još je zaglavljen u ovom životu, u ovoj petlji.
I onda se nešto menja. On oživi. Zašto?
I onda sam se setio.
Jedan od likova iz Lajf Itself bio je momak kome sam dao nadimak Lovelorn.
I on je bio neko ko je dizajniran da nikada ne sretne pravu osobu.
To su u suštini bili gradivni elementi lika.
Ali nije prestajao da se nada da će sresti „devojku svojih snova“.
Pa sam morao da zasnujem ovu devojku od nekoga,
a ko je bolji od osobe pored koje sam sedeo svaki dan?
Ti.
Ali onda, jednog dana,
sreće te u Slobodnom gradu, i jednom kad te vidi
on nikada ne može biti isti.
Trebalo je da se oseća osuđeno, ali umesto toga, oseća se živo
sve dok, konačno, ne bude živ.
Promenila si ga, Mili.
Promenili si mu kod. I mislim da to možeš ponovo.
Oživela si ga, Mili.
Oživela si ga.
A bio je živ jer je sreo onu...
Ne želim vam ugodan dan...
želim vam sjajan dan.
Hvala vam. - Čuvajte se.
Svi dole na zemlju!
Niko da ne pokušava da bude heroj. Ovo će uskoro biti gotovo.
Dobro.
Svi osim tebe.
Vrata, vrata, vrata. Shvatio sam.
Molim vas, imam zlatnu ribicu. - Vidi, nemam vremena.
Upravo sam te uzela za taoca, tako da su na meni 3 značke.
Značke? Je li to kao izviđač? Šta je to?
Ima nešto u tebi, Gaj. - Šta? Ne želim ništa u sebi.
Zaglavili su te u toj banci i
očekivala sam da se samo pridržavaš pravila...
Volim banku. -... i da radim istu stvar svaki dan.
Ti si mnogo više od toga. - Ne želim da budem više od toga.
Ne, i moraš se toga setiti.
Zašto ste me pratili i kako znate moje ime?
Obucite ovo.
Ne moram da radim ništa što ne želim da radim.
Istina. Izbor je potpuno tvoj. - Dobro. Dobro. U redu.
Šta je to?
Šta je ovo? Trik naočare ili tako nešto? - Slušaj pažljivo.
Za 24 sata, ovaj svet, svi koje poznaješ, sve će to nestati... zauvek.
Možeš li me molim te samo pustiti?
Mislim, nisam ti čak ni video lice.
Mislim, video sam opštu fizionomiju, ali nisam baš dobar sa opisnim rečima.
Uopšte nije dobro sa rečima.
Zajebi to. - Šta? Oh!
Sećam se.
Dobrodošao nazad. - Ne. Sećam se svega.
Pođi sa mnom.
Radim ovo svaki dan toliko, zaboravio sam zašto.
Vidiš li to?
Tačno tamo.
Oh, moj Bože.
Antvan je sakrio našu originalnu igru iza horizonta, učinivši je nevidljivom...
ali je zaboravio da reka reflektuje.
Još je tamo, Gaj. Mi to jednostavno ne vidimo.
Ako možemo da stignemo tamo, ti su nam dokazi potrebni.
Ne možeš proći liniju vode. Pokušao sam.
Treba nam pomoć.
Antvan je pronašao način da to sakrije pred očima
na jedno mesto do koga niko ne može ni da dođe.
Ne mogu ni da verujem
On je dovoljno pametan da bude ovako đavolski.
Kej, moraš da se skoncentrišeš.
Dobro. Dakle, odraz prikazuje gradnju južnog horizonta.
Ali fizika igre vam neće dozvoliti da prođete plažu.
Ali misliš da možeš pronaći način da nas provučeš kroz mrežu sudara?
Trebaće nam most.
Samo dođi do Hitmenove plaže, a ja ću smisliti ostalo.
I, Mili,
budi oprezna.
Antvan je možda šupak, ali nije glup.
Shvatiće šta nameravate i baciće na vas sve što ima.
U pravu si.
Hm, zdravo, Mili i druga osobo koju ne mogu videti,
Imam ideju. Šta ako nema šta da baci?
Svi! Okupite se!
Hvala vam što ste došli.
Znate mene, ja sam Gaj.
NPC: Zdravo, Gaj.
Zdravo.
Možda je teško razumeti ono što ću reći.
Zaista je teško za razumevanje.
Ali, je li vam dosadilo da živite u pozadini?
Zar vam nije muka od pucanja? - Dovoljno.
Uzeti kao taoca? - Ne više.
Pregaziti? - Završili smo sa tim.
Opljačkan? Uboden? Koristi se kao živi štit?
Umorni smo od ubadanja! - Badi! - Izvinjavam se.
Šta pokušavaš da kažeš, Gaj?
Pokušavam da kažem da stvari u ovom gradu ne moraju da budu ovakve.
Stvari mogu biti drugačije. - Kako drugačije?
Za početak, možete spustiti ruke. - Da.
Eto ga. Dogovoreno. Da. Nastavi da guraš. Eto ga.
Diši kroz to. Eto ga. - Uradi to. Uradi to. Uradi to.
Ne, neće se dogoditi. - Ne. Ne osećam se prirodno.
Mislim, šta ako neko dotrči sa pištoljem?
Ruke uvis samo štede vreme.
Osim, šta ako tip sa pištoljem ne dođe?
Šta? - Šta?
Uvek postoji tip sa pištoljem. - Toliko tipova sa oružjem.
Ljudi, šta ako naš svet ne mora biti tako strašan?
Šta ako to možemo promeniti?
Mili! Koliko puta dnevno se pljačkaju banke u vašem svetu?
Retko, Gaj.
Šta je sa leševima, Mili?
Šta? - Vidite li puno takvih? Koliko na sat?
Ništa na sat, Gaj.
Šta je sa nasiljem sa oružjem?
Vidite li mnogo nasilja u vašem svetu?
U stvari, to je veliki problem, Gaj. To je ogroman problem.
Nisam to video. - Istina je. Zaista je sranje.
Poenta je u tome da ne moramo biti gledaoci svog života.
Možemo biti šta god želimo. - Ne možemo svi biti ti, Gaj.
To nije istina.
Ono što je u meni je i u tebi. - NPC: Šta?
To je u svakom od vas. Rastete.
U životu mi je potrebno više od kafe. Želim da napravim...
kapućino.
... prokleta razlika u svetu. - Mnogo, mnogo bolje.
I boba od zelenog čaja. - Sveca mu! - Tako je!
Samo napred devojko. - O, Bože, neverovatna si!
Kad bih samo prošao pored te vode,
postoji svet u kome možemo biti slobodni.
Gde treba da odlučimo ko želimo da budemo.
Gde možemo biti važni. Ali za to se moramo boriti.
Moramo da se borimo zajedno. - Da!
Vi ste uvek radili ono što se od vas očekuje.
Ali to sranje se završava danas. - Da!
Ne znam ni šta se trenutno dešava! Ali, sviđa mi se!
Sviđa mi se!
I ja to volim! Hajde momci, ulazite ovamo!
Doćite! Evo šta ćemo učiniti! Svi unutra!
Svi na zemlju!
Halo?
Gde su dođavola svi?
Halo?
Gde su svi NPC-i?
Gledajte, igram Slobodni grad već 3 godine.
Nikada nisam video ništa slično.
Donedavno,
Ne znam ni jesam li primetio da nestaje nekoliko NPC-a.
I ne znam je li ovo samo neka glupa Redit teorija
ali neki ljudi kažu da momak u Plavoj košulji nije ni igrač.
Da je on prava veštačka inteligencija. - AI?
Stvarna AI. Znaš, živ.
Zato je momak u Plavoj košulji u trendu svuda.
Antvane, ako ovo gledaš, molim te popravi igru.
Najviše od svega, vrati Plavu košulju. - O, moj Bože. Bože moj!
Antvan, trebao bi ovo da vidiš.
A ti si pokušao to da mi ukradeš sa tom Molotovljevom ribom.
Zove se Mili. - Ko? - Mili.
Imam je. Imam je! Uhvatio sam te! Uhvatio sam te!
Mauzer! Stavi ga na ekran. Sada. Podigni ga.
To je to. Hajde, brže. Da, evo ga.
On se veseli po Slobodanom gradu sa nekim igračem po imenu Molotovgerl.
Zvanično Mili Rask.
Mili Rask? Nije li to Kejev stari partner? - Da.
Takođe onaj koji pokušava da me udari ovom lažnom tužbom
jer očajnički traži komad Sonami Kvana.
Pokreni Molotovgerl sada.
Pokušavam. Trudim se koliko mogu, ali njen nalog je lažan.
Ova žena je izuzetna. - Onda je ubij u igri.
"Šta?" Da, to sam rekao. Ubij je.
Baci im sve, u redu? 5 znački, G.
Da, samo jedan problem.
Nemamo ništa. - O čemu pričaš, Vilis?
Nemamo odbranu. Nemamo policiju, vojsku, ništa.
To sam pokušavao da vam kažem.
Kao da je svaki NPC štrajkovao.
Dobio sam visoko, pola kafe, ovseno mleko sa dvostrukom penom,
mača late sa cimetom!
To sam ja. - Hej. - Hvala ti. - Nema na čemu.
Živeli.
Idi po njih, Gaj!
To je poput digitalnog hoda.
Ne, nije.
Ovo rade namerno, to je deo njihovog plana.
Znaš šta ćemo da radimo? Ubićemo ih u igri.
Isključite respavn, ubijte , sada.
Ali to znači da će svi igrači koji umru biti mrtvi za stalno. Poludeće.
Nije me briga.
Ser? Ser, samo da budem jasan, hoćete da mi kažete da je vreme za odlazak?
Tražiš li neku vrstu šale jer misliš da smo sada prijatelji
i mi smo u nekoj vrsti bande zajedno?
Da. Da, upravo to tražim. - Super, mi smo tim.
Trebalo bi da se popnemo sa frazom, u redu? - U redu.
Na 3. 1, 2, 3. - 1, 2, 3. - Vrati se na posao!
Neka mi neko nađe Keja!
U redu ljudi, čuli ste ga. Vreme je za polazak!
U redu, to nije dobro.
On zna kuda idemo.
U redu, imam ga. Imam ga. Ne brini.
Želite li neko 4 točka u lice?
Uzmi to. Bum!
Zec dolazi po vas. Vrh predatora.
Vau!
Idemo. Gledate li ovo?
Spremam se da okončam ovu budalu.
Hajde, hajde, hajde.
Kej, ako si tamo, molim te za malu pomoć.
Bože! U redu, ko je to uradio? Ko to radi?
Ne igraj se sa mnom! Ozbiljno! Previše sam pod pritiskom!
Hajde!
Idi, idi, idi!
Upravo sam proverio sa obezbeđenjem. Kej nije napustio zgradu.
Oh, zvuči kao da si uradio sve što je moguće.
Vreme je za odustajanje? Želiš li da odustaneš?
Ne, osećam da želiš da nastavim da tražim. - Idi. - Vratiću se.
Nemam pojma gde ovi luzeri beže.
Ja znam. Južna obala. Hitmenova plaža.
Pa to je glupo. Tamo nema ništa osim vode.
Fizika igre vam čak neće dozvoliti da pređete obalu.
Osim ako postoji nešto tamo.
Antvane, ima li tu nečega?
Zajebi to. Umetnički štreberi.
Vreme je za baticu. - Još radimo na njemu.
I sam sam radio na njemu. On je savršen. Oslobodite baticu sada.
Samo uradi. Ima pola mozga,
jedva da je napisan, ali, svakako, počnite sa otpremanjem.
Šta sada treba da radimo? - Sada nam Kej pronalazi most.
Došao si da pokupiš te noževe koje si mi zabio u leđa, brate?
Sve vreme si pomagao Mili Rask.
Ona traži tvoj kod. - Kakav kod, Antvane?
Ionako nisi koristio naš kod, zar ne?
A ako nisi koristio naš kod
kako onda naša originalna konstrukcija može biti u igri, zar ne?
Ili sam nešto propustio?
Ostavite nas.
U redu, Kej, hajde da razgovaramo.
Da sam ugasio tvoju glupu igru, bombardovao bi je.
Antvane, ne znaš da bi propalo. - Da, znam.
Pogledao sam brojeve, praćenje, fokus grupe.
Je li ti ikada palo na pamet da su neke stvari važnije od brojeva?
Šta je važnije od brojeva? Novac?
Jo, vesti brate, novac je i dalje broj.
Ništa nije važnije od brojeva!
Trebalo bi da mi se zahvališ! - Trebalo bi da ti se zahvalim?
Šta je sa profitom koji si ostvario od našeg rada?
Izabrao si svoju stranu, mali Padavane.
A sada je vreme da zauzmeš svoje mesto pored cara.
Razumeš li me, brate?
Da, kapiram. Brate.
Što me dovodi do ovoga.
Hvala, Kej.
Šta je to bilo?
Hej, Antvane, stvari postaju užurbane.
Oh, mislio sam da si pametniji od ovoga, Kej.
Očigledno si otpušten, znaš to.
A ti, šta ona još radi u igri, čoveče?
Diži sve. - Hoćeš da podignem sve igrače?
Odmah ih izbaci iz igre! Otkaži svaki nalog igrača!
A gde je dođavola batica?
Obezbeđenje! Izbacite ovu propalicu.
Gaj!
Mili! - Gase me. - Šta se dešava?
Sada je na tebi. Svi gledaju. Moraš nastaviti.
Čekaj, čekaj, čekaj! Hoćemo li se videti ponovo?
Hoćemo ako pređeš taj most.
Pokaži celom svetu naš kod. To je dokaz. Učini to, i Antvan je gotov.
Uspeću.
Šta dođavola?
Šta se dešava?
U redu, setimo se ovog trenutka, pre nego što smo dobili otkaz.
Oh!
Vau.
Krilatica.
Krilatica?
Šta? Nisam još imao vremena da je smislim.
Iako je "krilatica" kao krilatica prilično kul fraza.
Vau.
Ustani, Gaj. Ustani.
Oh, ne, ne, ne.
Došao sam da te spasim.
Ko je ovo? - Ne znam.
On je veličanstven.
Mislim, on je baš poput tebe... ali mnogo bolji.
Mnogo, mnogo bolji. - Hvala. - Ne, to nije kompliment.
Ne bih ga dirao na tvom mestu, Badi.
Kako to misliš da ne misliš da bih ga trebao dirati?
Ne smeta ti ovo, zar ne?
Jer i ja sam tvoj drug.
Da, mislim da će... te udariti.
Tako snažno udara. Ali ipak su mu ruke tako meke.
Budi jak. - Ok, pozdrav. Hej, kao da sam mu pero.
Viiii!
Ha- ha!
Oh...
Ne, ne, ne! Ne!
Ustani, Gaj, ustani!
Vreme za igru je završeno. Krilatica.
Ne znam šta to znači.
Hajde, čoveče. Ustani! - Ustani.
Postoje 3 stvari koje volim u životu.
Šutiranje, TBD, treće.
Uf! Oh, sranje!
Aktivirajte smrtni udarac. - Ćao, Gaj.
Oh, sranje, to je smrtni udarac.
Ustani!
Mama, dolazi sa smrtnim udarcem!
Ustani, Gaj.
Oh.
Šta do kurca?
To je bio udarac.
Drži se. Je li to... - To je...
Da! To je svetlosni mač, čoveče.
Mm-hmm.
Je li to svetlosni mač? - Jeste.
Oh!
Gaj!
Da!
Da! Tako je. Ustani, Gaj. Hajde.
Eto ga.
Vidiš li ih sve sada? Da?
Uh huh. - Da? Da, svuda sjajne stvari.
Da, izvoli. Idi uzmi ih. Samo mnogo malih grickalica.
Da, ne plesač. Ne.
Radi, bolje od mene.
Idemo. - Gde mi to idemo?
Ne možemo im dopustiti da pređu taj most.
Želiš li ovo da završiš sa mnom?
Vidi, ne znam ni šta se dešava, ali, dođavola da, sa tobom sam.
Ha-ha!
Idemo!
Antvane, hajde, čoveče. Šta mi radimo ovde?
Gde su serveri za Slobodan grad 1? - Ne. Antvane, šta pakla mu to radiš?
Ako pređu taj horizont do izgradnje, sve ću izgubiti!
Čekaj, pa ukrao si njihov kod. - Dobrodošao u razgovor, genije.
Gde su ti serveri? - Sve je ovo, ali sačekaj.
Pokušavam da vratim film u vezi ovoga. - Sve ovo? Ovaj? U redu, ovaj? - Da. Kako si...
Trči.
Antvan!
Stani!
Pozorniče Džoni!
Hajde! - Hajde!
Koji server ima okean i ostatak mosta?
Neću ti reći.
Samo ćeš ga uništiti.
Da. Jer to je moja igra.
Samo što nije. To je Kejova igra.
Nisi radio ništa.
I pogodi šta? Kej je moj dečko.
Obezbeđenje!
Molim vas da ispratite ovog bivšeg zaposlenog iz prostorija.
On te može nazvati pravim imenom.
Gaj!
Badi! Badi! - Ne, ne! Nastavi!
Idi bez mene!
Bio sam uplašen ceo svoj prokleti život.
Ali više se ne bojim.
Žao mi je.
Nisam.
Bio je to najbolji dan u mom životu.
Pređi taj most.
Pokaži im da smo važni.
Taj čuvar tamo je bio prokleti heroj.
Uspeo si!
Da! Da!
Sisaj ga, Antvane! Vau!
Antvane, stani!
Gotovo je.
Uspeo je.
Originalna verzija vaše igre je dostupna svima.
Verovatno si dobio tužbu, ha?
Izgleda verovatno.
Kul.
I evo u čemu je stvar, brate. Evo u čemu je stvar.
Ovde imam sve do čega vam je stalo.
Delić koji je ostao od Slobodnog grada, svih vaših malih prijatelja.
Uključujući i vašeg digitalnog momka,
Poslednji server.
Vidi, samo želim svet koji sam izgradila i ljude u njemu.
Šta je tu za Antvana?
Sve ostalo.
Značenje? Pretvaraj se da sam glup.
Ima prava na naš kod, zadržite svu zaradu,
samo mi daj ono što je ostalo od Slobodnog grada.
Dozvoli mi da izgradim svoj svet odatle.
Šta je sa Slobodnim gradom 2? Slobodnim gradom 3?
I sve u skladu sa spin-off-ovima?
Sve je tvoje. Samo spusti sekiru.
Znaš da je ovo, kao, najgluplji posao
u istoriji glupih poslova, zar ne?
Mislim, govoriš o odustajanju od miliona $.
Zašto bi to neko uradio?
Zato što smo Kej i ja napravili nešto sjajno.
I ne trebaju mi novac ili slava da bih to sebi dokazala.
Završila sam sa tvojom igrom, Antvane.
Vreme je da igram svoje.
Dogovoreno?
Pojavljuje se danas i nije na dobar način.
Prodaja za Slobodan grad 2 nastavlja da opada
sa brojnim izveštajima o greškama u kodu i zaostalom igrom na mreži.
Osnivač igre Sonami u borbi protiv Antvana Hovačelika
našao se u.
unakrsnoj vatri.
On je na uhapšen i bori se.
Previše smo zauzeti da bismo se veselili.
Ja sam žrtva! Ja sam žrtva!
Kad smo već kod zauzetosti, samo smo se udvostručili
količina jedinstvenih posetilaca koje možemo da podnesemo.
To je neverovatno.
Ko bi rekao da ima toliko ljudi
koji bi samo želeli da gledate likove iz video igara umesto da pucate na njih?
Hmm.
Oh, da, jesmo.
Da.
Znaš, baš si sladak kad se hvališ.
Antvan napolje!
U međuvremenu, igra Fri Lajf
brzo postaje mala indin igra koja bi mogla da se probije.
Igrači hrle u ovu opservacijsku igru
gde mirno komuniciraju sa jednim jedinim momkom u Plavoj košulji
i njegov sada više ne u pozadini digitalni prijatelj.
Uh, hej, Mils...
Hoćeš li sa mnom na kafu?
Zapravo, vraćam se u igru.
Oh. - Kafu?
Dobro. Da. Dobro zvuči.
Doneću ti jednu.
Oh, Kej, uh...
Znam, srednja kafa, krem, 2 kocke šećera.
Da.
Zdravo, Rendi. Milton.
Hmm.
Pitao sam se kad ću te ponovo videti.
Da, život je u poslednje vreme prilično lud.
Trebala bi ga videti ovde.
Doživotno pričamo o besplatnom sladoledu od žvakaćih guma.
Vau.
Hej, momci.
Gledaj, Gaj...
Vau, ovo je teže nego što sam mislila.
Dozvoli mi da to učinim umesto tebe.
Gaj,
sanjiv si.
Tvoj ukus o plavim košuljama i muzičkim superzvezdama od 5 oktava,
to mi je duboko, duboko privlačno.
Ali ne mogu da nastavim da provodim sve vreme sa tobom.
Ja sam stvorila ovaj svet, ali ne mogu da živim svoj život u njemu.
Vidiš? Zar je to bilo tako teško?
Pa, šta ćeš uraditi?
Sve što želim. Zahvaljujući tebi.
Nisam više zaglavljen u petlji.
Nisi ni ti.
Volim te, Mili.
Možda to govori moj program, ali, pogodi šta,
neko je napisao taj program.
Ja sam samo ljubavno pismo za tebe.
Negde tamo je autor.
Oživeli ste ga. Ti si ga oživela.
I bio je živ jer je upoznao jednu osobu
koju je čekao ceo život.
I morao sam to učiniti realnim, pa
zasnovao sam ga na
tebi.
Žena njegovih snova...
bila je ista kao i moja.
Znači, volela je sladoled od žvakaćih guma i ljuljaške
i imala je ovu vrlo slatku, ali čudno specifičnu naviku
da uvek pevuši ovu klasičnu pesmu Marje Keri.
Kao, stalno bi ponavljala.
Konačno!
Kej!
Šta ti-
Jesi li dobro, dečko Gaj?
Izgledaš slomljeno.
Ja sam odlično. Ja sam odlično. Usput, mogao si me spustiti.
Hvala ti. To je bilo lepo.
Ne, super sam. Odličan si, stari.
Samo mi nedostaje moj najbolji prijatelj.
Svaki dan smo išli zajedno.
Osim što je nosio košulju. I mogao bi dovršiti celu rečenicu.
Mogu da pritisnem rečenicu iz klupe.
Da, to uopšte nije ista stvar.
Jači smeh!
Oh.
Gaj?
Badi! - Ne!
O Bože! Gaj!
Badi! Mislio sam da sam te izgubio!
Nisi!
Jednog trenutka trčim ludim mostom niotkuda,
misleći da je moj slatki zemaljski život završen.
Sledećeg minuta sam kao u nekoj vrsti letenja
i neke, poput vilinske prašine, pink prašine,
a onda sam se spustio u ovaj delić neba.
Čoveče, sviđa mi se ovde.
U stvari, pre par dana sam jahao kentaura.
Sada bi moglo zvučati čudno,
Vozio sam se svinjarom na pola batice i pola konja,
šta god da je kentaur, ja sam to uradio.
I ja sam jahao tipa!
Prijateljski gest!
Tako prijateljski!
Hajde, unesite ga!
Hoćemo li se zagrliti? - Dolazim po tebe!
Ne nisi. Dolazim po tebe. - Da, jesam!
Dolazi ovamo! Dolazim kod tebe!
Uvlačim te. Uvlačim te.
Druže, nedostajao si mi!
Hej, pa gde je banka?
Nema banke. - Pa šta da radimo?
Šta god želimo.
Hej, momci. - Hej čoveče.
Prevod:Radomir Aleksić
e- mail:rade79@gmail.com
Obrada: suadnovic