Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vad händer?!
-Det är första gången jag träffar. -Skål!
Rödvin den här gången.
-Nej, det är konstigt efter snaps. -Det är en genial druva.
Nej, vi ska ut och kolla på kvinnor.
-Får du inte följa med ut? -Jo, jag får visst följa med ut.
Herrejävlar. Det är killkväll.
-Jag tog med jag har aldrig. -Det finns inget du aldrig har.
Det är därför vi super.
-Jag vill spela. -Okej. Vad har du aldrig gjort?
Jag har aldrig... fått ett finger i röven, tror jag.
-Tror? -Jag minns inte.
Maibrit stack in fingret i hans röv.
-Är det sant? -Han gillade det.
Det varin the moment, för fan.
-Och så rycktes man med och... -Varför behöver jag veta det här?
Jag har aldrig varit så full att jag somnat när jag haft sex.
-Ja, okej. -Yes.
-Det har du! -What?
Det har inte ni heller! Det är bara för att ni... Nej, nej!
Kissekatten.
Det är bara för att ni skäms.
-Håll honom! -Nej, sluta!
Nej, Troels, lägg av nu!
-Sluta! -Fina, lilla kissen...
Skål!
Pernille har kommit, för helvete.
Nej...!
-Hej, älskling. -Vad händer här?
-Hej, älskling. -Hej.
-Hej, Pernille -Hej, Pernille. God dag.
-Kul att se dig. -Du ser bra ut.
-Mina tjejkompisar är med. -Hej. Rasmus.
Hej. Silja.
-God dag. Rasmus. -Marie.
Och skål på er där inne. Skål för att vi fick komma.
-Är du Pernilles kompis eller? -Hennes tjejkompis kompis.
Okej. Ordentligt hej. Rasmus.
-Så det är din lägenhet? -Ja.
Då är det verkligen opassande att jag rotar igenom alla dina saker.
Det är helt okej.
Vad... Firar ni nåt speciellt eller?
Där inne, tänker du? Nej, inte precis.
-Bara en vanlig killmiddag? -Ja, absolut.
Okej. Då man ligger och brottas i soffan?
-Ja, det är klart. -Okej.
-Och morrhår? -Ja. Tydligen.
-Jag ska gå. -Nej.
Jo.
-Jo, nu går jag ut ur din lägenhet. -Nej.
Det är en helt fantastisk lägenhet att vakna i.
Grattis.
Tack. Var bor du nånstans?
I Sydhavnen.
Ensam?
-Hos en tjejkompis. -Okej.
Kom.
-Tack för i kväll. -Det är jättelångt till Sydhavnen.
För en tjej.
-Kom igen nu! -Ut till honom.
-Jag har den. -Vill ni ha den där?
-Varför är du på så gott humör? -Det är jag alltid.
Spring, fortsätt!
För helvete, alltså.
Ska vi ta en snabb öl? En liten öl, killar?
-Stor, va? -En stor öl?
-Hon den där Marie, va? -Ja.
Pernilles tjejkompis kompis.
-Henne knullar jag med. -Är det sant?
-Seriöst? -Absolut.
-Hon är sjukt snyggt. -Och har en helt galen kropp.
-Fantastiskt, mannen. Grattis! -Tack, tack.
-Är det seriöst? -Vi är tillsammans varje dag.
Okej. Hon har en sjukt fin röv.
Hon har en helt galen röv. Helt galen!
-Grattis. -Tack. Nu får vi se vad som händer.
Vad som händer? Det håller på att hända, det ser jag.
-Vi kan väl ta en öl i dag? -Vad menar du?
-Har du tid? -Jag har alltid tid.
-Jag kan se det i dina ögon -Vad är det där?
-när väl kärleken slår till -Hey, hey. Lugn.
Lugn. Slappna av, gubbe.
-Du ler från öra till öra. -Det är inget att snacka om.
-Vem är det? -Det är ingen. Nej, nej, nej!
Kom igen. Säg det nu.
Det är hon Marie.
Spelar du egentligen på gitarren?
Spelar du bra?
Nej.
Nej. Men jag tycker att det är kul.
Vill du spela en låt för mig?
-Nej. -Jo!
Nej. Vad snäll du är.
Nu är ju utbudet inte så stort. Jag kämpade med det som fanns.
-Vi har ett bageri på hörnet. -Gå dit om du saknar nåt.
Det gör jag inte.
-Jag ska till mina föräldrar. -Vad trevligt.
-Så jag har inte så mycket tid. -Okej.
Men stanna kvar. Smäck igen dörren.
-Okej. -Jag tar en dusch.
Rasmus?
Jag kan följa med till dina föräldrar.
Det är kanske lite tidigt, eller?
Ja...
Jag stänger igen.
Jag tror att att jag går nu.
-Går du? -Ja.
Nej, Marie. Marie.
Ja?
-Här. Nu tar vi det här. -Vad då? Glass?
-Och så chokladsås... -Nej, glass är så barnsligt.
Det är så tråkigt med glass.
-Glass med chokladsås? -Ja.
Kan vi inte bara ta det här?
Jag kan inte ta med glass till dina föräldrar första gången vi träffas.
-Stick ner handen i min väska. -I din väska?
Vad är det här? Är det dessert?
Fan, vad galen du är.
-Nej... Ska inte jag betala? -Nej.
-Det vill jag gärna göra. -Gå bort.
-Så. -Ja.
Jag skulle stanna i en vecka, men stannade i två år.
Helt otroligt. Det låter som ett helt äventyr, Marie.
-Ja, det var det faktiskt. Ja, ja. -Vad gjorde du?
Jo, men allt möjligt. Vad gjorde jag inte?
Det var verkligen... Nej. Jag har en bachelor i konsthistoria.
Jag skulle egentligen bara besöka en kompis och gå lite på museer-
-och träffa människor och vidga mina vyer lite.
Men det ena ledde till det andra och plötsligt bodde jag i ett jättehus-
-med en massa konstnärer.
-Vad spännande. -Ja, det låg i Stoke Newington.
-Fantastiskt ställe. -Ni hade galleri i vardagsrummet?
Jo, eller vi hade ett garage där vi alla fick ställa ut vår konst.
Det var häftigt. Jag älskar att göra collage, så det var jättespännande.
Jag kände mig i alla fall mycket som hemma där.
Men jag tror att jag ska gå ut och börja på den där triflin.
Jag tror mina föräldrar gillar dig.
Det hoppas jag. De är jättetrevliga.
Jag gillar också dig.
Gör du det?
Jag gillar dig verkligen.
Okej.
Kom hit lite.
Jag gillar dig verkligen också.
Fan, vad du har många saker.
Är det...? Det är för många.
Jag kan ställa ner några av dem i källarförrådet. Säg bara till.
-Jag skojade. -Jag behöver inte så många skor.
Jag skojade. Jag älskar dina skor.
-Älskling! -Ja?
-Du kan komma nu. -Ja.
Oj. Vad är det som ligger vid sidan av mig som har legat där hela tiden?
-Varför det? -Det är bara för att du är snäll.
Prova den.
Klär den mig?
Du är jättesnygg.
-Ska jag berätta nåt roligt för dig? -Ja.
Innan jag mötte dig var jag så nära att ta ett sabbatsår och resa.
Jag skulle ta mc-kort och köra runt i Argentina.
-Okej. -Dricka vin och äta kött.
Men det är ju inte så roligt.
Nej, men sen jag träffade dig så har jag inte skänkt det en tanke.
Okej.
Det är inte heller roligt.
Men det är jättegulligt.
Kan du inte slicka mig?
-Va? -Slicka mig.
-Hej! -Hej.
-Ser du att jag har möblerat om? -Ja, det är jättefint.
Jag har fått många bra idéer om vad vi kan göra.
Om du vill så kan vi måla den väggen petroleumblå-
-och hänga upp massa saker som på ett hotellrum i Paris på 20-talet.
Jag vet inte om du kan se det, men så där lite jazzigt.
Inte så danskt, inte så tråkigt. mer lite vågat på...
-Hej. Vi kollar på det. -Kanon.
-Dina cd-skivor - lyssnar du på dem? -Vad tänker du på?
För om du inte lyssnar på dem kan vi ställa lite böcker i hyllan.
-Nej, men jag lyssnar ju på dem. -Okej.
För så länge jag har känt dig har du bara lyssnat på plattor.
-Vad var den sista cd-skiva du hörde? -Det minns jag inte nu.
Om du inte lyssnar på dem kan vi ställa ner dem i källaren.
-Jag lyssnar på dem. -Okej. Kanon.
För jag tycker att det kunde vara fint med lite färg i den där hyllan.
För att den är lite så där...svart.
Ja, ja... Men det kan du ju fundera på. Inte sant?
Ska du göra lasagne?
Kan vi inte göra den med såna här?
Jo, det kan vi visst.
Vad säger du nu? En eller två?
-Vill du ha kött i? -I lasagnen?
Är det inte lite äckligt efter filmen vi såg?
-Men det är ju lasagne. -Jo, men jag tänker bara...
-Vad vill du ha då? -Jag tog aubergine och squash.
Så kan man skära det i små...
-Det smakar precis som kött. -Nej, kom igen!
Okej.
Jag går och tar lite riskakor då.
-Det blir 793,50. -Yes.
-På beloppet. -Ja.
Vad gör du?
Jag jobbar.
Hey, jag jobbar.
Marie, jag måste få klart det här till i morgon, okej?
Jag vet hur det är.
Jag tror att de var gjorda så att de bara skulle stå.
-Jag frågar om de var gjorda. -De var fasta och mjuka.
Det flippade ut. Jag åt gryta på Rio Bravo.
Du började nästan slåss med dörrvakterna.
Lars stötte på en. Nej, du dansade väldigt nära hennes bröst.
Jag var bara inne och markerade.
-Snygg cardigan du har... -De var så stora.
Ungarna då? Hann du hem innan de gått upp?
När jag kom hem hade den minsta precis vaknat.
-Hej, vännen, jag ska bara... -Pappa ska bara ligga lite.
Var det en lördag? Det är söndag när du kommer hem?
-Ska du med och ta en burgare? -Ja, jag är grymt hungrig.
-Hur går det med Marie? -Det går jättebra.
Det är kul att ha flyttat ihop. Men hon har många saker.
Det har vi alla varit med om.
-Välj dina strider. -Hej, älskling.
Hej. Hur långt har du kommit?
-Hur så? -Kommer du inte hem och äter?
Nu är jag precis på väg för att äta en burgare med killarna.
-Det har du inte sagt nåt om. -Nej, vi bestämde det nu.
Jaha, okej? Och nu hade jag precis lagat mat till oss...
-Hade vi avtalat nåt? -Jag hoppades du skulle komma hem.
-Kommer du, Rasser? -Ja. Två sekunder.
-Tycker du om det? -Ja.
Kan du inte använda den här? Så har vi till i morgon också.
-Ska vi äta det i morgon också? -Ja, det tänkte jag.
Jag har fått en kul idé.
-En kalender. -Okej.
Marie...
Rasmus...
Och gemensamt.
Sen är det tre tuschpennor. En gul, en röd och en svart.
Den röda raderar den gula som i sin tur raderas av den svarta.
-Och den gula då? -Den raderar inget. Den är sig själv.
Den gula är för vardagsgrejer, okej?
Om man ska ut och gå med en vän eller om man ska gå och fika.
Såna saker, okej?
Den röda är för viktigare saker som måste planeras mer. En konsert.
Eller om man ska på middag. Saker man måste komma ihåg bättre-
-och inte bara kan ändra på.
Men tänk om nu kaffe med Troels-
-för mig inte är gul, utan röd?
Det får du ju själv avgöra. Alltså, det löser man själv.
Men om kaffe med Troels är viktigare-
-än att gå på konsert med mig, till exempel...
-Okej... Ja, okej. -Okej.
-Det löser du själv. -Ja, ja.
Sen är det den svarta. Den är för saker man måste...
-Som doktorn eller ett bröllop... -Okej.
Vi behöver väl inte skriva upp allt?
Nej. Men då är det enklare att ha koll på vad den andra ska göra.
Och då är det enklare att ha koll på vad vi kan göra tillsammans.
FOTBOLL - kl. 17.00
-Så där. -Tack.
-Rasmus? -Hej, Troels.
God dag, gamle gosse.
-Kul att se dig. -Hej, Pernille.
-Hej. -Hej.
-Vad fan gör ni här? -Vi säljer saker.
-Du har ett stånd på loppisen? -Ja, just det.
-Hatar inte vi två loppisar? -Det är ju trevligt.
-Rasmus älskar det. -Jag älskar det.
Jag har blivit ett loppisfreak. Det är sant. Ett loppisfreak.
-Har ni också ett stånd? -Han vägrar allt med loppis.
Det lägger jag inte min lördag på. Man kan göra så mycket annat.
Då kan ni göra ett kap här i stället. Vore inte det genialt?
-Säljer du dina cd-skivor? -Jag lyssnar ändå inte på dem mer.
-Du lyssnar inte på dem...? -Jag lyssnar på plattor nu.
-Du lyssnar på plattor? -LP-skivor.
Jaha? Du har ju alltid älskat din cd-samling. Vad kostar de?
-Vad tar vi här? 25? -Tio kronor för cd-skivorna.
-Tio kronor? -Ja, tio kronor.
Älskling, har du kontanter?
-Det är lite lite, va? -De ska bara bort.
-Varsågod. -Är det okej?
-Ja, det är bra. De är till salu. -Tack.
Nej, Erann DD! Holy...! Det var skitlänge sen som man...
Den måste vi höra!
-Nirvana? Helt klart. -Ja, den är bra.
Den köpte jag aldrig. Den har jag också. Nu har vi tio.
-100 kronor? -Dem tar jag.
-Ner i mors väska. -Så där.
-Ska vi inte fika? -Jo.
-Vi ses. -Vi ses. Ha det bra. Hej då!
Dvd:erna kostar fem per styck. Och sen är det...fem för 20.
Den här är skitkul om man gillar såna där Brad Pitt-grejer.
Den kan du bara ta om du har sån BluRay.
-Visst gör det mycket? -Vad har du gett för den?
1 500 kronor.
Jag fick den för halva priset. Hon kände att jag ville ha den.
-Jag gillar den inte. -Vad menar du?
Jag gillar den bara inte. Jag tycker den ser för jävlig ut.
Det kan du inte bara säga.
Förhåll dig till den som konstverk-
-och förklara vad du inte gillar.
Jag ser inte vad den föreställer.
För att det är ett abstrakt verk. Tror du inte?
Då kan man inte läsa den rakt av.
Men den ska inte hänga där.
Jag tycker inte den kan hänga bättre - egentligen.
-Var ska den annars hänga? -Är det intevårt hem?
-Rasmus... -Är det inte det?
-Jo. -Är det intevårt beslut då?
-Så det är så vi leker nu? -Ja, det är så vi leker.
Okej.
Vad bra...
Ja, men...det har du rätt i.
-Då får jag ju ta ner den igen. -Ja.
Då cyklar jag till Annika med den.
Ja, det får du göra.
Varför skriver du jämt fotboll med rött?
För det är ett viktigt arrangemang.
Det är spikat.
Avgör inte jag om jag ska skriva med gult eller rött?
Jo.
Får jag ge dig ett gott råd?
Ja.
Om du tar isär tallrikarna lite blir de rena när de diskas.
-Och så hjälper det om... -Jag kan ställa in i diskmaskinen!
-När börjar du i morgon? -Jag är ledig i morgon.
Det är jag varje tisdag. Det har jag varit hela året.
Lyckost.
Jag börjar kl. 8.
Vad är fel?
Vill du inte berätta lite för mig om vad som försiggår inne i dig?
Hur mår du?
Jag mår bra.
Rasmus...
-Vad? -Vad är fel?
Jag gillade bara inte tavlan och så blir du skitarg.
Jag förstår inte varför. Jag sa bara att jag inte gillade den.
Jo, men det handlade ju inte bara om tavlan, eller hur?
Jag...
Det känns som att jag drunknar.
Att jag drunknar i dina saker och mina saker får inte vara här.
Vad är det för saker?
Det är mina cd-skivor och mina dvd:er och...
Jag känner inte mig själv mer i det. Det finns inte plats för mig.
Och hur länge har du känt så här?
Det är ju inget som jag går runt med. Alltså, i...
I ett par veckor kanske.
Varför har du inte sagt nåt förut?
Jag är ju inte farlig. Va?
Nej.
Du verkar kanske bara lite osäker.
Det funkar ju inte att jag har en pojkvän som är osäker.
Jag är en bestämd kvinna. Jag tar stor plats, tar för mig.
Jag måste ha en som är bra på att knuffa till mig lite.
De andra killarna jag har haft har varit bra på att puffa mig.
Så då behöver jag bara att du också gör det-
-för annars tar jag bara utrymmet som finns och tar stor plats. Okej?
Så om du vill ha plats så får du ju också bara ta den.
-Inte sant? -Jo, men alltså...
Om du ville ha dina cd-skivor stående så kunde du ju bara ha sagt det.
Ja.
Det är möjligt att jag bara ska bli bättre på att ta för mig.
Jo, men det tror jag vore jättebra för oss.
Ja...
Ja.
Kom här lite.
Vad glad jag är att du berättade det här.
Var det inte länge sen som du var ute med dina vänner?
Det vet jag inte. Kanske.
Jag har mycket att göra. Vi har alla mycket att göra.
Jag tror att du skulle må jättebra av det.
Vad tänker du?
Jag menar att du bara ska komma ut lite och supa lite.
Få lite stimulans utifrån. Du kan eventuellt göra det på fredag.
Ska jag bara skriva in det åt dig?
-Älskling, vet du när du är hemma? -Nej, inte exakt...
Det kan nog bli sent, tror jag.
-Vad gör du? -Jag gör bara lite drinkar.
Varför det?
Jag tänkte dricka mig full på fem färggranna drinkar när du är ute.
Jag skojade.
-Okej, men vad ska du göra? -En femstjärnig middag.
Femstjärnig middag? Det sa du inget om.
Det står där.
Ska du ha den skjortan på dig?
Ja.
-Okej, jag drar nu. -Ja. Två sekunder.
Älskling. Ha nu den bästa kvällen. Okej? Njut av det.
-Och kom hem när du kommer hem. -Det gör jag.
-Vi ses. -Vi ses.
-Ha en bra kväll, okej? -Ge järnet!
-Kom igen, kom igen nu. -Kom igen!
Vad retligt. Då får du göra pinnved.
Ja!
-Hallå! -Ska vi slå vad?
-Okej, jag är rikast. -Ska du låna en hundring?
-Vilket jävla skit. -Kan vi bara prata lite?
Jag är bara osäker på vad som är normalt och onormalt.
-Med vad? -Med Marie.
-Just det, för helvete. -Jag tycker bara att jag blir mer...
-En konstig version av mig själv. -Okej.
-Låter det vettigt eller? -Ja.
Det finns inte två parrelationer som är likadana.
Jag tror att det där sökandet efter det normala...
Det leder ingenvart, alltså. Tack.
Du måste bara känna efter vad fan du själv vill.
-Vad fan är normalt? -Jovisst, men det är...
Ge ett exempel på nåt hon gör som gör-
-att du känner dig som en annan.
-Det är ju allt möjligt. -Vad då, till exempel?
I dag skulle hon få hem alla möjliga slags kompisar.
Då blir jag osäker på om hon vill ha lägenheten för sig själv.
Det är väl okej att Marie har kompisar hemma?
-Ja. -Det är ju bara positivt.
-Det är en känsla jag pratar om. -Vad då för känsla?
-Det är känsla av orättvisa. -Orättvisa?
Det där med att välja sina strider och det där något för något...
Om du kom hem till Pernille och din lägenhet var full av tjejer...
Det skulle jag tycka var bra, men nu handlar det om dig.
-Det är ett exempel. -Vi kan inte ta dem ur mitt liv.
-Jag försöker förstå din relation. -Det handlar inte om det.
Det handlar om dig och att du ska komma på vad du vill.
Du är inte glad. Du är inte glad i den relationen.
Man har tre möjligheter. Antingen stannar man eller så äter man skiten.
Eller så stannar man och då får man kämpa och ändra på det.
Eller så får man sticka. Då måste du gå vidare.
Du måste ta ett snack med Marie. Och komma på vad fan du vill.
Du måste titta på henne. Har jag lust att knulla henne?
Men nu ska vi dricka bira och vi ska spela biljard. Allt löser sig.
Jag lovar. Kom. Det är för fan bara kvinnor.
-Då var det pilsner! -Det var fanimej på tiden.
Troels, den här är till dig. Troels. Är du klar, Troels?
Ja, ja! Ja tack!
Det ser illa ut från början. Så ni bara började utan mig?
-Roligt. Roliga killar... -Ja!
Varsågod!
Ligger jag under från början?
Hej!
Hej, älskling. Du är hemma så tidigt.
-Är det tidigt? -Ja, hon är kvart över tolv.
-Okej. Folk måste ha blivit tråkiga. -Ja.
-Det är inte mina tjejkompisar. -Nej, jag ser det.
Det är så härligt!
Du får mycket gärna presentera mig för dina tjejkompisar.
Vad menar du?
Om vi har folk hemma är det trevligt om jag blir presenterad för dem.
Du kunde ju bara ha sagt hej. Det ser jag inte problemet i.
Det är svårt när de twerkar i högklackat i vår soffa.
Nej, så illa var det inte. Jag tror att det bara är du som är känslig.
-Nej, jag är inte känslig. -Jo, det verkar lite så.
Vad ska du göra?
-Vad är det du ska göra? -Det är nåt på Rebeccas arbete.
Det är nån inflyttningsfest för att deras redaktion flyttar.
-När fick du veta det här? -Jag fick veta det tidigare i kväll.
Då sa hon det och... Alltså... Vad är det med dig?
Är det för att du inte klarar att gå ut med dina vänner mer?
Ska jag sitta på en bar och vänta tills mina vänner går?
-Nej! Det tycker jag inte att du ska. -Vad ska jag göra då?!
Jag har haft en härlig kväll med mina tjejkompisar-
-och vi har dansat och roat oss och sjungit och skrattat.
Och jag vill inte ha dåligt samvete för det. Please.
Tror du inte att vi ska ha lite partid snart? Va?
Tror du inte det vore bra för oss?
Jag går och lägger mig.
Jag tar resten i morgon. Okej?
Kan du inte suga min kuk?
-Va? -Kan du inte ge mig ett blowjob?
Va?
-Nej. -Kom igen nu, sug min kuk.
-Nej. -Sug min kuk.
Nej, nej. Nej. Nej. Nej.
Förlåt, men...
Jag tycker att det är lite äckligt.
Okej.
PARDAG
Välkommen.
-Var är det...? Där. -En terrass och allt möjligt.
-Med utsikt över hela Köpenhamn. -Vad fint här är.
Räcker du mig champagnen där?
Alltså, champagnen som du står precis intill?
-Tack. -Varsågod.
Vad var det?
-Det var visst ett litet kort. -Det var det visst.
Käraste älskling. Kära Marie.
I dag är vår dag. Jag hoppas att du har längtat, för det har jag.
Efter att få skämma bort dig, men också bara få vara med dig.
För jag älskar dig. Så skål för det och för i dag och skål för oss.
Herregud! Hoppsan! Oj!
Nej... Det är riktig champagne.
Nu tar vi ett litet glas och sen ska vi vidare.
Okej? Det gick fort.
Nej, nu dricker vi ett glas. Men vi har lite på programmet.
-Vad ska vi göra? -Allt möjligt.
Nej, vad du kämpar.
Vad?
Strunt samma. Vi tittar bara på konsten.
-Va? -Du stannar bara när jag stannar.
Det är för att jag vill vara med dig.
Är du rädd för mig?
-Va? -Jag frågar om du är rädd för mig.
Om jag är rädd? Varför skulle jag vara rädd för dig?
Du verkar lite rädd för mig.
När jag frågar dig nåt så gör du det där med axlarna.
-Vad gör jag med axlarna? -Så här. Du spänner dig jättemycket.
-Nu gör du det igen. -Gör vad?
Du går på äggskal för mig. Jag står inte ut med det.
Jag vet inte vad jag har gjort dig.
Därför frågar jag om du är rädd för mig.
För att du smyger omkring mig och beter dig som en liten hund.
Var kommer det ifrån? Varför kan du inte vara dig själv?
Va? Dig själv. Utan fotbollstofs, för den är skitful.
Men i övrigt bara dig själv.
Ja, förlåt, men alltså... Det är som att det finns två Rasmus, okej?
Rasmus som jag blev kär i, som är underbar, som jag har roligt med.
Och så den Rasmus som du är nu som inte vågar göra nåt mot mig.
Säg till om det är helt fel, men är du inte lite osäker?
Kan du inte hålla käft?! Kan du inte bara hålla din jävla käft?!
-Håll käften nu! -Kan du inte lugna ner dig?
Är du klar?
Känns det bra?
Du är en riktigt liten människa. Du är en mycket, mycket liten man.
Rasmus. Usch, en pytteliten man.
Marie.
Han hade en galen utställning som tog folk med byxorna nere.
En frontkick rätt i bröstet på alla i den etablerade konstscenen.
De har förlorat massa terräng. Mest ifråga om det vi gör-
-och allt som luktar lite underground i London.
Det var så provocerande. Också sett till...
-Hej. -Hej. Rasmus.
-Jonathan. -Jag är Maries pojkvän.
Jaså? Jag har bott med Marie. I London. Det är ett tag sen.
-När sågs vi sist? -För två år sen, tror jag.
Om ni inte har planer för i kväll, följ med på Daniels vernissage.
Är han i Danmark? Nej, vad galet. Det gör vi jättegärna.
Eller vad? Har du planerat nåt?
-Inte alls. Nej, det är helt okej. -Kanon. Då ska du få adressen.
Vad roligt. Det ser jag verkligen fram emot. En London-reunion.
-Vad trevligt. -Du ser skitbra ut.
-Tack. Vi ses. -Det gör vi.
Vi kanske kan ta resten av pardagen en annan dag.
Så har vi den till godo.
En part two?
Det är okej.
Det var så länge sen som jag träffade mitt London-crew-
-och jag behöver verkligen hänga med galningar.
Jag försökte banka ihop material och saker som inte hör ihop.
Det är det ni ser här och om det är alienerande, så okej.
Det ska inte vara pretentiöst. Jag vill uppfinna processer.
Då dyker det upp lite glitter och så kommer den här killen...
Öl?
-Ja tack. -Kom.
Det är en helt fantastisk utställning.
Jag är helt full av intryck. Jag kan inte...
Jag kan inte vänta med att prata med Daniel om det.
-Har inte ni också tusen frågor? -Jag har inte tittat på den än.
-Ska vi ta en runda? -Jag har faktiskt gått runt.
-Rasmus, har du sett den? -Jag har kikat lite.
-Är det nåt du kan rekommendera? -Jag är nog inte den rätte att fråga.
-Varför inte? -Jag vet ingenting om konst.
Jag ser det...lite för rakt av.
Alltså, konst ska ju upplevas så där rakt av.
När du ser det här, känner du eller känner du inte nåt?
Nej, Jonathan, du kan inte använda känslan som parameter här.
Jag uppfattar Daniels verk som ett sätt att utmana-
-konventionen att vi ska känna konst.
Jag vill höra vad Rasmus har att säga.
När du ser det här, känner du nåt? Väcker det tankar i dig?
Ja. Men det tror jag inte att jag ska säga här.
Säg det.
Okej.
Det påminner mig lite om såna där barnplanscher.
Barnplanscher? Fan, vilken befriande vändning.
Marie tyckte mycket om det. - Du gillade det väl skarpt?
-Jag tyckte det var jättebra. -Seriöst?
Du har alltid varit lite schizofren.
-Hey, Jonathan. -Hey, James.
-Hej, James. -Hej. James.
Jag är rätt säker på att vi känner varann från London.
Okej? Genom Maja eller...?
-Nej. -Okej.
-Du måste hälsa på Rasmus. -Hej. James.
-Så Stoke Newington, sa du? -Ja.
-Jag går. Vi hörs, okej? -Helt okej, vi hörs.
Du måste berätta för mig. När du inte lägger tid på barncollage-
-vad gör du då?
-Då jobbar jag lite för mycket. -Okej.
Jag har ett litet företag med en vän.
-Ett företag? -Ja.
Jag är ofta på museer.
-Hon tar med dig på museer? -Det gör hon.
-Vart tar hon med dig? -På Louisiana har jag varit.
Okej. Vad tycker du om Louisiana?
-Jag tyckte bra om restaurangen. -Fan, vad jag gillar dig.
-Restaurangen är skitbra. -Jo, men den är bra. Det är den.
Men det är i gengäld också det enda bra med Louisiana.
-De små smørrebrødsgrejerna? -Supergoda. Och bryggkaffet?
Det ska inte vara nåt problem.
-Du måste ha ett CVR-nummer. -Har du nånsin varit i Holbæk?
Det är nytt och spännande. Skål för Holbæk.
Vi gör det! - Marie, Marie, vi har fått den grymmaste idén.
-Rasmus, jag, ett fusionsföretag. -Ja.
Vi kommer att köra konst och analys av...nånting.
Det vet vi inte. Men det viktiga är var vi bor.
-Var tror du att det är? -Jag vet inte.
Holbæk! Vi ska till fucking Holbæk!
Vi ska skapa det största företag som du har sett.
Vi är redan nu en slags bastion i västra Själland. Rent kulturellt.
-Du kan flytta med om du vill. -Det är ett kollektiv också.
-Jag vill gå. -Nej, men nu är vi ju på fest.
-Ja, och nu vill jag gå. -Nej.
-Kom och var med oss. -Rasmus...
Ja. Har vi inte pardag eller?
Jag fucking älskar det här. Rasmus, kom och hör den bästa idén.
Lyssna. Du vet att laxen är en galet odlad fisk-
-men de behöver inte vara laxrosa. Torsk...
Marie. Marie?
-Alltså, hallå. -Rör mig inte!
Marie.
-Marie. Hallå. -Vad är det du inte förstår?
-Hey, Rasser. Vad fan händer? -Har du tid att prata lite?
-Vem är det? -Rasmus. Ligg kvar, älskling.
-Snabbt. -Vi tar det här ute.
-Är du okej? -Ja.
-Du ser helt... -Det är bara Marie. Jag...
-Du känner mig, Troels, va? -Jo.
Är det nåt som jag inte ser? Är det nåt med mig som är fel?
-Jag vill höra det från dig. -Det är inget med dig.
-Det där blir jag galen av. -Jag vet inte vad hon har...
Du är helt stressad. Försök att andas djupt. Slappna av helt.
Vi vill hjälpa dig. Men när du kommer mitt i natten kan vi inte göra nåt.
Du ska bara ta ett andetag ända nerifrån magen.
Och få en god lång nattsömn.
Och så blir allting mycket enklare i morgon.
Gå och lägg dig. Jag kommer strax.
Det tycker jag att du ska göra.
-Rasser, för helvete. Är du okej? -Ja.
Vi tar det i morgon. Ta och sov nu. Det är garanterat inte du.
Kom här. För helvete, mannen.
Sov lite. Jag ringer dig i morgon bitti. Okej?
Så tar vi det då, okej? Vi ses.
Vad fan är det för jävla vän som kommer hit mitt i natten?!
Jag ska upp klockan fem i morgon!
Marie...
Vad fan är det jag gör fel?
Vad fan jag än gör så är det nåt fel.
Jag går med på din fest och försöker vara mig själv.
Vad fan är problemet?
Tror du inte attdet är problemet, Rasmus? Att du bara är dig själv?
Du skulle kanske prova att vara nån annan lite?
Du skulle kanske förändra dig-
-så du blir bara en liten smula enklare att stå ut med.
Vore inte det en idé?
Du kan sluta likna Långben när jag pratar med dig.
Och sluta klappa din hund som en tioårig pojke-
-när andra tittar. Det tror jag vore en bra början.
Och att krama din mamma som om ni aldrig träffas-
-när ni ju träffas varje söndag.
Och alla de där barndomsbilderna som ni har hängande också.
Det där är så äckligt. Det är äckligt att titta på.
Du skulle kanske flytta hem igen. Flytta hem till din mamma och pappa.
Så kan ni sitta där vid matbordet-
-med er lilla äckliga hund och äta potatis och prata om inget.
-Kan du tänka dig det? -Vad fan håller du på med?
Vad?
-Vad fan är det du snackar om? -Vad?
-Jag frågar bara. -Jag ska inte flytta hem!
Jag pratar bara. Jag frågar bara. Det är bara en fråga.
Men okej, det ska du inte.
Då blir det spännande att höra om du vill bo ihop med mig.
Eller om du vill bo som tonåringen som du var innan du träffade mig.
Men om du vill det, så går vi hem och packar ner mina saker-
-och så kan vi hänga upp dina affischer-
-och sätta dina dvd:er på plats och plocka fram dina cd-skivor.
Jag höll på att glömma din gitarr. Den måste ju också fram igen.
Och det låter för övrigt otroligt kasst när du spelar på den.
Pardag? Va? Nej, vad fint det är.
Jag kräks i min mun av hur sockersött det är.
Du gör det av osäkerhet för att du inte är man nog.
Det är så osexigt.
Om du vill överraska mig, gör det.
Det är inte så svårt. Morska upp dig lite-
-och bara ta mig.
Är du klar?
Sex minuter kvar. 23-22.
-Jag håller den inne här! -Den var ute!
Ja!
-Så där ja! -Bra, Troels!
Ja!
-Ut igen! -Ja!
-Bra! -Bra, Rasmus!
Det var så jävla nära!
Följ med direkt, så slipper vi allt det.
Om det är barnkalas så får hon.
Men cola och sånt där är bara no-go.
Vi får hjälp, för dagiset har en noll socker-policy.
Johanne är helt överens med din fru. Jag hör det.
När kvinnorna bestämmer så är det så det är.
-Sju stycken. Kan jag få det? -Sju fina, ja. Det ordnar vi.
-Herrejävlar, alltså. -Vad händer?
VI har hamnat mitt i en damtidnings- sektion. En mammagrupp.
-Är du okej efter det med Marie? -Jag mår bra, ja.
-Seriöst? -Ja. Jag ska bara samla mig.
Men jag tror att det är bra.
-Nej, inte till mig. -Är du ute?
Jag ska hem och ta över. Det var skittrevligt. Vi rings vid.
Det är jag sjukt glad att höra. Alltså, vad bra det är.
Men om du behöver prata om nåt så ringer du bara.
-Vad händer, boys? -Vi går.
Vad då? Nej, nej, nej! Jag har precis köpt öl ju.
-Det går inte. -Vi måste gå.
-Då räcker ölen till oss två. -Ja.
Men det blir bara en för mig. Pernille har precis sms:at-
-och jag måste nog fan spela parkortet, du.
-Du ringer om det är nåt? -Visst. Hälsa!
-Vi ses, Carsten! -Ja tack. Hej då!
Hej.
Min telefon har gått sönder och så...
...tänkte jag att jag skulle ta chansen och komma förbi.
-Ja. -Det är för att jag behöver...
-Kan jag få komma in lite? -Ja, självklart. Kom in.
Tack.
Vad var det du behövde?
Jag behöver...den där tavlan som jag köpte av Annika den gången.
-Har du...har du kvar den? -Ja.
Nej, vad bra.
Det är för att hon ska ha en utställning och så...
Så frågade hon bara om hon kunde låna den.
Hon kan få den.
Men nu är det ju inte din att ge bort.
Den är köpt för mina pengar, så det är den väl.
Det beror väl på hur man ser på det.
Ska vi inte säga att det ärvår tavla?
Och så får du fri förfoganderätt över den, så du kan göra vad du vill.
Tack.
Håller du på att boka biljetter?
-Ja. -Till Argentina eller...?
-Ja. -Vad grymt.
Ja, sjukt grymt. Det ser ut som att jag blir borta i ett år.
Okej.
Jag måste också... Jag ska gå. Men det här var perfekt.
Jag saknar dig, Rasmus.
Är det helt fel av mig att komma och säga?
Det vet jag inte om det är.
Det är bara för att...
Jag har funderat på det och...
Och det är nåt i mig som säger att vi inte är klara med varandra.
Det känns i alla fall mycket...fel.
Men det är kanske bara jag som känner så...?
Jag vet inte, Marie. Jag vet inte.
Okej.
Det är bara för att jag tror att...att...
...det vi hade var super...
...speciellt och fantastiskt och unikt-
-och jag är inte helt säker på att man hittar det på andra ställen.
Och...ja, så drunknade det ju i alla möjliga olika saker.
Men det är ju sånt man kan jobba på och göra bättre.
Och så vet jag-
-att jag säger vissa saker som är helt förfärliga då och då.
Men det finns saker som jag måste jobba på för att bli bättre på.
Det vet jag.
Rasmus, jag tror bara att vi gör ett jättemisstag-
-om vi inte liksom väljer...kärleken.
Okej. Kom. Tyst.
Nej, förlåt!
Surprise!
Baby shower! Baby shower!
Ja. Tack.
Du är så häftigt. Från London.
Det är så otroligt läckert.
Jag tänkte att vi skulle ha en massa frukt.
-Är de sköljda? -Ja, allt är sköljt.
Jag kan dricka lite saft också. Kan du blanda ett par kannor?
Rasmus... Grattis igen!
-Tack. Hej. -Så fint. Varsågod.
-Ska jag ta dem? -Ska jag hjälpa till?
-Nej, det klarar Rasmus. -Javisst.
Du säger till om vi ska hjälpa dig, va?
Då finns det frukt här inne.
Älskling, kan du inte lägga upp det på två fat? Då kan det stå här.
-Alltså, det här på två? Självklart. -Tack.
Då kom det lite frukt här.
Varsågoda.
Ska ni ha en liten munsbit här? Ja, ta bara.
Rasmus! Rasmus! Rasmus! Rasmus!
Han kan ju.
A HORRIBLE WOMAN
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017
Ansvarig utgivare: Anders Melin